Joss Woodová

Žena s tajemstvím

Překlad

Dana Kovaľová

Milá čtenářko,

věřím, že nejnevlídnější a nejchladnější měsíc roku Vám dokážou trochu prohřát mé knihy. Moji hrdinové se v nich opět vydávají na cestu za láskou, a ať již musí čelit zdánlivé neslučitelnosti svých charakterů, jak je tomu v povídkách Zásnubní trik a Rebel z Royalu, či těžkému narušení důvěry v minulosti, o čemž vypráví příběh Žena s tajemstvím, vždy se jim podaří zastavit se, nahlédnout pravdivě na své emoční zmatky, a co je důležité, najít odvahu riskovat. Ano, bez této odvahy by se jejich život neposunul dál, jen by si hýčkali svá zranění a předsudky. Vy ale víte, že z mých romancí můžete čerpat sílu, radost a potěšení, že vždy zvítězí to lepší v člověku a Vy se dočkáte dobrých konců…

S láskou

Váš Harlequin

Název originálu:

Homecoming Heartbreaker

První vydání:

Harlequin Books, 2021

Překlad:

Dana Kovaľová

Odpovědný redaktor:

Bohdana Hyťhová

© 2021 by Joss Wood

© For the Czech Republic edition by HarperCollins Polska sp. z o.o., Warszawa 2023

Tato kniha je vydána na základě licence Harlequin Books S.A.

Všechna práva vyhrazena, včetně práva na reprodukci části díla v jakékoliv podobě.

Všechny postavy v této knize jsou fiktivní. Jakákoliv podobnost se skutečnými osobami, žijícími či zesnulými, je čistě náhodná.

Harlequin a Harlequin Desire život jsou ochranné známky, jejichž vlastníkem je Harlequin Enterprises Limited a které byly použity na základě jeho licence.

HarperCollins Polska je ochranná známka, jejímž vlastníkem je HarperCollins Publishers, LLC. Název ani známku není možno použít bez souhlasu vlastníka.

Ilustrace na obálce byla použita po dohodě s Harlequin Books S.A. Všechna práva vyhrazena.

HarperCollins Polska sp. z o.o.

ul. Domaniewska 34A, 02-672 Warszawa

ISBN: 978-83-276-8953-5 (EPUB)

ISBN: 978-83-276-8954-2 (MOBI)

ISBN: 978-83-276-8955-9 (PDF)

Elektronické formáty:
Katarzyna Rek

PRVNÍ KAPITOLA

Takže jsem zpátky.

Mack Holloway si prsty pročísl tmavé vlasy, promnul bradu zarostlou strništěm vousů a zajel se svým mercedesem k odbočce na starou těžařskou cestu, asi půl druhého kilometru od kamenné brány Moonlight Ridge, exkluzivního starobylého hotelu a výletního střediska patřícího jeho adoptivnímu otci Jamesonu Hollowayovi. Tentokrát tu nebyl jen na krátkou návštěvu cestou do jiného města. Přijel na několik měsíců. A ano, při tom pomyšlení zaskřípal zuby a sevřelo se mu hrdlo.

Vypnul motor, otevřel dveře a vystoupil z nízkého, nesmyslně drahého sportovního auta. Zaklapl dveře a přiměl se podívat přes střechu vozu na hustý borový les.

Polkl a cítil, jak se ho zmocňuje panika. Nechtělo se mu popojít ten kousek po cestě, ani se podívat na místo, kde se jeho život změnil. Tu noc toho tolik ztratil. Svou rodinu. Jistotu. Molly… všechno, na čem mu záleželo.

Vrazil ruce do kapes kalhot a přiměl nohy, aby se pohnuly. Na tvářích cítil chladné prsty jemné mlhy. Nechtěl se dívat na místo nehody. Ale jestli tu měl v příštích měsících žít, musel čelit nevyhnutelnému. Šel dál a mírný jarní větřík mu čechral vlasy a lepil košili na hrudník a břicho. Po pár minutách se zastavil a rozhlédl kolem. Uvědomil si, že stojí přesně na místě, kde jeho Ford-150 sjel ze silnice. Polkl, aby uvolnil náhle stažené hrdlo.

Ale místo aby se mu před očima přehrála celá ta noc od začátku do konce, jak čekal, vybavily se mu jen výkřiky, jekot a kvílení motoru kutálejícího se auta.

Tehdy ztratil nervy i kontrolu nad vozem. Nedokázal se postarat o své bratry, Greye a Travise. Byl nejstarší a byla to jeho zodpovědnost. Myslel si, že je nepřemožitelný, stejně jako jeho bráchové. Ale ta noc ho naučila, že to, co udělá, může mít nedozírné následky. Kvůli tomu byl jen zřídka spontánní a nikdy nedělal rychlá rozhodnutí.

Zůstat klidný, racionální a ovládat se, pro něj bylo životně důležité. Byly to jeho hlavní zásady. Kompas, podle kterého se řídil.

Nemohl změnit minulost a hloupá rozhodnutí, která udělal. Ale mohl mít pod kontrolou přítomnost a plánovat budoucnost. Udělat, co musí, aby odsunul minulost stranou a soustředil se na tady a teď.

Na to, co mohl kontrolovat…

Byl zpátky v Ashevillu. Dočasně se vrátil do Moonlight Ridge, protože Jameson, muž, který ho zachránil ze systému sociální péče krátce po Mackových osmých narozeninách, nedávno strávil týden na jednotce intenzivní péče v nejlepší nemocnici v Ashevillu poté, co prodělal mozkovou příhodu. Operovali ho, Jameson byl doma, ale dalších několik měsíců bude kritických pro jeho dlouhodobé zdraví. Zotavení jeho adoptivního otce záviselo na tom, aby udržel hladinu stresu na zvladatelné úrovni.

A Moonlight Ridge bylo zdrojem většiny jeho stresu. Cestou zpátky k místu, kde zaparkoval auto, se Mack podíval napravo. Věděl, že hranice Jamesonova super luxusního letoviska, menší a exkluzivnější verze jejich souseda, slavného Biltmoru, je jen pár kilometrů na sever. Obě sousedící nemovitosti byly v severokarolínském Ashevillu vyhlášené. Během posledních pětasedmdesáti let bylo Moonlight Ridge útočištěm monarchů a politiků, hollywoodských celebrit toužících po chvíli klidu v ústraní, i mezinárodních miliardářů.

A Jameson, majitel a provozovatel impozantního hohotelu postaveného z kamene a dřeva, byl tváří Moonlight Ridge po celá desetiletí. Žil svou prací a luxusní středisko, kde je vychovával, bylo jeho svět. Lidé ho nabíjeli energií a všechny své hosty znal jménem. Ale nejméně šest měsíců pro něj bude práce tabu.

Po mnoha napjatých hádkách s bratry i samotným Jamesonem konečně našli kompromis. Každý z jeho synů se načas přestěhuje do Moonlight Ridge. Mack, protože byl nejstarší, a přestože věděl, jak těžké bude znovu se vidět s Molly, se nabídl, že přebere tuhle povinnost jako první. Bylo to to nejmenší, co mohl udělat, aby se pokusil zmírnit zkázu, kterou způsobil.

Mack věděl, že naprosté vykoupení není možné, ale musel se o to alespoň pokusit. Bože, jak moc si přál, aby Molly pořád nepracovala jako manažerka Moonlight Ridge, kde zároveň bydlela.

Opřel se o kapotu auta, protáhl si dlouhé nohy a zakroutil hlavou na obě strany, aby uvolnil ztuhlý krk.

S Molly se seznámil ještě dřív, než se svými adoptivními bratry Greyem a Travisem. Bylo mu osm a jí, dceři Jamesonova účetního, sedm. Okouzlily ho její blond kudrnaté vlasy, olivová pleť a fascinující, světle modrozelené oči.

Molly se Jamesona ani v nejmenším nebála, přestože to byl velký, statný muž s tmavou pletí, tolik odlišný od Mackova drobného, pekelně nesnesitelného korejského biologického otce. Tím mu pomohla zvyknout si na nového tátu a jeho mnoho pravidel a nařízení.

S Mollyinou pomocí si brzy uvědomil, že Jameson sice hodně štěká, ale nekouše. Během několika dalších měsíců se uvolnil a začal si to užívat. Měl Jamesona, měl Molly a konečně se cítil milovaný a v bezpečí.

O šest měsíců později se k jejich malé rodině připojil Grey a dva měsíce po něm Travis. Sice si nebyli podobní, Jameson a Travis byli Afroameričani, Grey byl běloch a Mackův táta pocházel z Jižní Koreje. Ale Jameson jim říkal, že když přijali jeho jméno, stali se z nich Hollowayové a tvořili rodinu. V různorodosti je síla, opakoval jim Jameson. Musíme si cenit svých rozdílů a na barvě pleti nezáleží.

Mack později zjistil, že Jameson vždycky chtěl mít děti, ale nikdy nenašel správnou ženu, která by mu je dala. Když se dozvěděl, jak těžké je pro starší opuštěné děti najít trvalý domov, ujal se Macka, jehož matka zemřela při porodu a otec ho opustil, když mu bylo sedm.

Mack věděl, jaké měl štěstí. A Jameson brzy nato adoptoval dva další chlapce zhruba v jeho věku. První rok, kdy se všichni tři kluci snažili najít své místo v nové rodině, byl neskutečně těžký. Všichni měli problémy s důvěrou. Strach z dalšího zklamání. A raději se uzavírali do sebe. Ale Jameson je vedl pevnou rukou a připomínal jim, že teď jsou rodina, a měli by si na to zvyknout.

Poslechli ho, a přestože neměli společnou ani kapku krve, ani kousíček DNA, stali se z nich bratři v každém smyslu toho slova. Skoro na deset let měl otce a dva bratry, kteří, jak věřil, by za ním šli i do boje.

A taky měl Molly, svou Severku.

Vzhledem k tomu, jak k sobě měli blízko, bylo asi nevyhnutelné, aby se jeho vztah s Molly změnil na romantický. A ty poslední čtyři měsíce, které spolu strávili, byly nejlepší v jeho životě. Smáli se, milovali a zkoumali svou sexualitu v přesvědčení, že stráví zbytek života spolu.

A pak jeho rodinu rozervala nehoda, kterou způsobil. Připravila ho o nejstarší kamarádku a novou milenku.

Po té nehodě uvěřil, že si nezaslouží svou rodinu a že si nezaslouží jakoukoli lásku včetně té Mollyiny. Opustil Asheville a všechno, co miloval. Přerušil všechny vazby. Byl to jeho způsob, jak se potrestat, a byl v tom velmi úspěšný. Celé roky si s sebou nosil hlubokou citovou ránu.

Mack si promnul obličej dlaní. Sám sobě musel neochotně připustit, že někdy po vysoké se mohl pokusit s Molly spojit. Když nic jiného, tak alespoň ze zdvořilosti.

Ale ne.

Protože byl paličatý a pitomý a ano, vyděšený, nechal plynout roky bez jakéhokoli kontaktu. A teď cítil, že se jí odcizil stejně, jako svým bratrům. Kdyby se s ní zkusil spojit dřív, kdyby vyvinul alespoň nějakou snahu o kontakt, nemuselo by jejich nadcházející setkání být tak trapné, jak se obával.

Moonlight Ridge bylo Mollyiným domovem víc, než jeho. Žila ve středisku už jako dítě, během dospívání pracovala pro Jamesona a byla nejoblíbenějším děvčetem jeho otce, dcerou, kterou nikdy neměl. Teď byla manažerkou Moonlight Ridge. A protože se Mack chystal převzít Jamesonovy povinnosti ve středisku, bude muset úzce spolupracovat se svou bývalou kamarádkou a bývalou milenkou. Se ženou, o které předpokládal, že se jednou stane jeho manželkou a matkou dětí, po nichž tehdy toužil.

Naprostá paráda, pomyslel si, vklouzl do auta a praštil do startéru na palubní desce. Ale místo aby se rozjel, jen zíral na emblém na konci kapoty. Byl napjatý a nervózní. Rozhodně ne chladný, za všech okolností se ovládající podnikatel, jakým obvykle byl. Jediné, co chtěl, bylo vrátit se do Nashvillu.

Asheville, Moonlight Ridge, Jameson a Molly představovali potenciální změnu a on nic měnit nechtěl. Vytvořil si život podle svých představ a líbil se mu přesně takový, jaký byl. Ale dlužil to Jamesonovi. Udělal by cokoli pro muže, který mu poskytl stabilitu, lásku, bezpečí a rodinu, když to všechno nejvíc potřeboval.

Teď se ale měla střetnout jeho minulost s přítomností… a Mack víc než kdy jindy potřeboval zachovat sebekontrolu.

Molly Haskellová stála u okna ve své kanceláři ve třetím patře a dívala se na dlouhou příjezdovou cestu. Od Macka dostala krátkou zprávu, ve které ji informoval, že přijede dnes dopoledne. A proklínala se za to, jak se jí nad tím strohým textem rozbušilo srdce a vyschlo v ústech.

Odjel před patnácti lety, takže už bych se přes to měla přenést, ne? pokárala se v duchu. Mezi námi už nic není. Samozřejmě že ne, opakovala si s větší rozhodností, než jakou doopravdy cítila. Navíc se bála, že když Mack bude zastupovat Jamesona, zkomplikuje to její podnikatelské plány na revitalizaci střediska. Možné dopady na své city raději vytěsnila. Těsně předtím, než onemocněl, Jameson slíbil, že vyslechne její návrhy na změnu střediska na přední turistickou destinaci Jihu. Ale než se mohli sejít, zkolaboval a záchranka ho v bezvědomí odvezla do nemocnice.

Jeho mozková příhoda ji nevýslovně vyděsila a jediné, na co dokázala myslet, bylo, jestli se zotaví nebo ne.

Nyní, když byl mimo nebezpečí, mohla znovu věnovat pozornost Jamesonově milovanému podniku. Byl její učitel, její druhý otec, muž, kterého zbožňovala, milovala a věřila mu. Neexistovalo nic, co by pro něj neudělala včetně oživení jeho střediska. Ale jako manažerka Moonlight Ridge neměla ani finanční, ani jinou pravomoc udělat dramatické a rozsáhlé změny. Věděla, že teď bude muset získat souhlas se svými plány od jednoho z nejlepších mladých podnikatelů v zemi, jak alespoň tvrdil Forbes, od Jamesonova nejstaršího syna Macka Hollowaye. A protože Mack byl vždycky spíš vůdce než ten, kdo následuje jiné, nepochybně jí bude chtít do jejího plánu nadělat spoustu děr.

Moly si ztěžka povzdychla. Už teď na něj byla naštvaná, a to ještě ani nepřijel.

Ne, to nebyla pravda. Být naštvaná na Macka bylo její běžné rozpoložení. A dnes na něj byla ještě naštvanější než jindy.

„Nedovolím mu, aby se mi postavil do cesty.“

„Už zase mluvíš sama se sebou?“

Molly se otočila a uviděla, jak do kanceláře vešla její nejlepší kamarádka. Seznámily se, když jim bylo deset nebo jedenáct. Autumnina bohatá rodina tehdy přijela do střediska na prázdniny dva roky po sobě. Když se třetím rokem nevrátili a Molly s Autumn si psaly pohlednice, dokud jejich přátelství začátkem dospívání neuhaslo.

Ale před dvěma lety musela Autumn utéct z Los Angeles kvůli skandálu svého otce, slavného hollywoodského producenta, a skončila v Moonlight Ridge jako plánovačka svateb. Jejich přátelství se znovu rozhořelo a Autumn v současnosti organizovala všechny svatby a akce ve středisku.

Teď si posunula tmavé brýle na nose, stoupla si vedle Molly k oknu a objala ji kolem ramen. „Jsi v pořádku?“ zeptala se tiše.

Ovšem že jsem. Možná.

Molly se zadívala na stěnu, kde visela reprodukce Degasova obrazu. Baletka v nadýchané sukničce stála na špičkách a skláněla se dolů. V dospívání byla Molly nadanou baletkou se slibnou budoucností. Ale v ono dávné léto o svůj milovaný balet přišla… stejně jako o spoustu dalších věcí.

„Ani ne,“ přiznala. Otočila se a posadila se na dřevěný parapet. „Mrzí mě, že i když tu pracuju celý život kromě doby, kdy jsem byla na vysoké, stejně měl Jameson pocit, že sem musí pozvat svoje syny, aby na všechno dohlíželi.“

„Možná bude mít Mack moc práce se svým podnikáním, aby se tu nějak angažoval,“ nadhodila Autumn a Molly pocítila závan naděje.

„Možná. Možná jeho synové Jamesonovi řekli, že se tu o to postarají, jenom aby ho uklidnili.“ Molly se zadívala na zdobený strop a snažila se utřídit si své smíšené emoce. Bála se o Jamesona. Byla nervózní, že se po patnácti letech znovu setká s Mackem. Štvalo ji, že nemá volnou ruku, aby vedla Moonlight Ridge po svém, a děsilo ji, že se tu Mack po tak dlouhé nepřítomnosti znovu objeví a rozboří její pečlivě vystavěný domeček z karet.

„Mám právo být pořád ještě naštvaná, že mě Mack nechal?“ zeptala se a Autumn se zamračila.

„Už je to hodně dlouhá doba, Molly. Byli jste děti. Devadesát procent vztahů z doby dospívání skončí.“

Jistě, ale s Mackem šlo o mnohem víc než jenom o puberťácké poblouznění. Než se stal jejím přítelem a jejím prvním milencem, byl její nejlepší kamarád. Její opora. Jediný člověk, který jí kdy kromě Jamesona kryl záda.

Když zmizel beze slova vysvětlení, chodila jako tělo bez duše. Měsíce po jeho odjezdu byly nejdelší a nejosamělejší v jejím životě a přispěly k tomu, že udělala nejhorší rozhodnutí v životě. Chybu, která ji dodnes pronásledovala.

„Mluv se mnou, Molly,“ pobídla ji Autumn. Ale co měla říct? Autumn věděla, že Mollyin otec byl Jamesonův finanční ředitel, který ho podvedl. Věděla o jejím vztahu s Mackem a o tom, jak Mollyina rodina musela odejít z Moonlight Ridge, když jí bylo třináct let, ale stále na tomto místě zůstalo všechno, na čem jí záleželo.

Ale o jejím zločinu Autumn nevěděla.

„Moje spolupráce s Mackem bude trapná. Nepříjemná. Mack už párkrát přijel Jamesona navštívit, ale i když tady žiju a pracuju, nikdy se mě nepokusil vyhledat, aby se omluvil za to, jak mě vyškrtl ze svého života, ani za to, jak neodpověděl na milio n textovek a e-mailů, co jsem mu poslala, na zoufalé hlasové zprávy, co jsem mu nechala v telefonu.“

Nikdy mu nemohla zapomenout, že s ní jednal, jako by byla nahraditelná. Jako by byla věc, kterou používal, ale teď už pro něj byla bezcenná. Stejně jako pro její rodinu.

Narovnala ramena a připomněla si, že teď už je dospělá. Sebevědomá, jistá, asertivní a ambiciózní.

„Já Macka Hollowaye zvládnu.“

„Fajn. Jak?“ zeptala se Autumn.

Bude čekat, že se k tomu nějak vyjádřím, uvědomila si. Bude připravený na výlev emocí. Jako dítě a dospívající dívka byla zvyklá se podělit o každou svou myšlenku, nosila srdce na dlani, a Mack bude očekávat, že bude stejná jako předtím.

„Budu se k němu chovat, jako bychom byli kterýkoli jiný zaměstnanec a šéf,“ odpověděla Molly. „Budu zdvořilá, přátelská, ale odtažitá. A především profesionální.“

Autumn zvedla vyklenuté obočí.

„Myslíš, že to zvládneš?“ zeptala se s náznakem pochyb.

Jistě. Alespoň doufám. Molly se pokusila nasadit co nejpřesvědčivější výraz a kývla. „Bude to hračka.“

Autumn ji poplácala po rameni. „No, to brzy zjistíš, zlato, protože po příjezdové cestě jede auto.“

Je to tu.

Po rychlém objetí s Autumn se Molly zhluboka nadechla, vyšla z kanceláře a zamířila k prostému a úzkému schodišti pro personál. Staré, rozlehlé sídlo, ke kterému byla navíc přistavěna dvě velká křídla sloužící k ubytování mnoha hostů, mělo mohutné, impozantní schodiště. Ale zaměstnanci museli být diskrétní, a to znamenalo běhat nahoru a dolů po úzkém schodišti v zadní části domu.

Molly použila jeden z tajných průchodů. Ve 30. letech tu původní majitelé provozovali bar pro své bohaté přátele a využívali tajné tunely, aby do něj dopravovali zásoby nelegálního alkoholu. Vyklouzla nenápadnými dveřmi do prostorné haly, zamávala Harrymu na recepci, prošla kolem velkého schodiště a zastavila se, aby zastrčila tulipán zpátky do nádherně naaranžované kytice čerstvých květin.

Moonlight Ridge patřilo Jamesonovi, ale citově bylo i její. Vrátila se po vysoké, aby pracovala pro Jamesona, protože dodnes cítila vinu. Ale teď už neexistovalo místo, kde by byla radši, než mezi silnými stěnami této starobylé budovy se vším jejím stříbrem, uměním a starožitnostmi. Milovala luxusní pokoje, fasádu porostlou břečťanem, rozlehlé, sytě zelené pozemky a nádherné jezero uprostřed nich.

Molly vyšla ven a sledovala, jak se po dlouhé, stromy lemované příjezdové cestě blíží matně černý sportovní vůz. Když za volantem zahlédla stín s širokými rameny, zamračila se.

Mack je zpátky.

Namáhavě polkla. Přece už se dávno posunula dál. Musela. A posledních patnáct let nestrávila truchlením, proboha! Měla i jiné muže, sice jich nebylo moc, ale chodila s nimi. Jen se žádnému z nich nepovedlo upoutat její srdce. Upřímně řečeno jim to nedovolila. Byla naprosto spokojená se singl životem.

A krom toho bylo lepší se vyhnout všem dramatům, které muži přinášejí do života.

Mack zastavil a vypnul motor. Molly se zhluboka nadechla a založila si ruce za záda, kde pevně propletla prsty. Doufala, že vyzařuje zdvořilý, přátelský výraz: „Vítej v Moonlight Ridge“, ale nebyla si jistá.

Koneckonců, tohle byl muž, kterého by pořád nejraději propíchla rezavými vidlemi.

Klid, Molly. To všechno už se stalo hrozně dávno.

Mack vystoupil z auta a Molly stiskla zuby, aby jí nespadla čelist. V osmnácti byl Mack vysoký, ale jako by jeho tělo tvořily samé dlouhé končetiny a neposlušné vlasy. Pořád byl trochu nemotorný, s nekoordinovanými pohyby. Ale s tím už si evidentně nemusel dělat starosti.

Molly naklonila hlavu na stranu a zamyslela se nad mužem, který tehdy byl středobodem jejího světa. Kluk, kterého znala, byl pryč a teď z něj byl muž, a to ve všech ohledech. Kdysi rozcuchané vlasy měl odborně ostříhané a upravené, černé jako noc v lese. Zdědil vzhled po svém korejském otci, jeho hluboké, temně černohnědé oči. Tvar obličeje se nezměnil, ale světlé, sexy strniště na čelisti a bradě bylo nové.

Největší změnou však prošlo jeho tělo. Už v mládí měřil metr osmdesát, ale vždycky byl hubený. Teď zmohutněl, měl viditelně širší ramena, hrudník i stehna. Pod košilí se rýsovaly bicepsy a vítr tiskl bílou košili na břicho, které bylo ploché, pevné a určitě s vypracovanými svaly.

Bylo jasné, že Mack často a důkladně posiluje.

Molly cítila, jak jí v rozkroku sílí vzrušení. Bradavky ji mravenčily a v ústech jí vyschlo. Kruci. Vypadal skvěle a evidentně ji přitahoval pořád stejně, jako když dospívali. Ale na rozdíl od té naivní, důvěřivé dívky, kterou bývala, už teď věděla, že sex a láska nemusí jít ruku v ruce. Zkrátka jen oceňovala dobře vypadajícího muže, a zbytek už byla jen chemie a biologie.

Mack si dal načas, než ji vzal na vědomí. A když se na ni konečně podíval, byl jeho výraz stejně neproniknutelný jako ten její, jak alespoň doufala.

„Ahoj, Molly.“

Bože, dokonce i jeho hlas teď byl hlubší a přitažlivější, jako dobře vyzrálé červené víno. Naklonila hlavu ke straně, ale nepohnula se z místa, protože jí došlo, že jí změkla kolena.

„Macku.“

Mack vrazil ruce do kapes tmavých kalhot, které nepochybně pocházely z dílny módního návrháře, obešel auto a zastavil se u paty schodů. Podíval se na ni přimhouřenýma očima.

„Jdu za Jamesonem. Měl bych něco vědět, než se za ním vydám?“

Molly chápala, na co se ptá, a pokrčila rameny.

„Je prchlivý a popudlivý. Dneska ráno vyhodil další ošetřovatelku.“

Mack se zatvářil frustrovaně. „Kolik už jich bylo?“

„Vyhozených ošetřovatelek? Jedna tenhle týden. Dvě minulý.“

Prohrábl si prsty své vlnící se vlasy. „Potřebuje ošetřovatelku, Molly. Nemůže být sám.“

V hlase mu zaznělo obvinění a Molly se naježila. „Tak hele, snažím se vést středisko, a přitom na něj dávat pozor. Moc toho s ním nesvedu, ale přesvědčila jsem jeho současnou ošetřovatelku, aby zůstala, než dneska přijedeš. Jameson musí přijmout něčí pomoc, anebo ještě líp, můžeš najít ošetřovatelku, která se nezlomí, když na ni začne ječet.“

„Nemyslí to tak. Je jenom frustrovaný.“

Molly se na něj zamračila. Popudilo ji, že ji poučuje o muži, kterého znala a zbožňovala celý život, a pro kterého pracovala od doby, co skončila vysokou. Muže, kterého, bohužel, zradila několik měsíců poté, co Mack opustil Moonlight Ridge a Asheville.

Na to teď nemysli, Molly, napomenula se v duchu.

Přinutila se usmát. „Měl jsi dobrou cestu?“ zeptala se a vlastní hlas jí zněl naprosto falešně.

„Vážně tě to zajímá?“

Ani za mák, pomyslela si a dál se křečovitě usmívala.

Zaklonil hlavu a podíval se na třípatrovou kamennou budovu pokrytou hustou spletí břečťanu. Stejně jako Molly vyrůstal ve stínu tohoto domu. On v Jamesonově domě, který stál jen kousek odtud, a ona do svých třinácti let v domku manažera postaveného za sadem v zadní části pozemku.

Hlavou jí probleskla vzpomínka na malého Macka, tehdy snad osmi nebo devítiletého, jak stojí před tímhle domem se stejnou směsicí zmatku a ohromení, jako by se ptal sám sebe, co tady vlastně dělá. Stejný výraz na jeho tváři viděla často během následujících let, jako by pořád nemohl uvěřit, že může Moonlight Ridge označovat za svůj domov.

„Nastěhuješ se do Jamesonova domu?“ zeptala se.

Mack se na ni podíval, jako by kousl do kyselého citronu. „Protože nemá ošetřovatelku, tak nejspíš na nějakou dobu budu muset.“

Molly přimhouřila oči. Když byli děti, Mack visel na každém Jamesonově slově a Jameson se nestyděl říkat a dokazovat, jak moc své syny miluje. Byl tvrdý, ale spravedlivý. Jako jeden z Jamesonových nejdéle sloužících zaměstnanců, dočasně pro něj pracovala od svých čtrnácti let a trvale od dvaadvaceti, viděla, jak spor mezi bratry jejího šéfa ovlivnil.

Jameson stále dokázal být dokonalým hostitelem, okouzlujícím majitelem letoviska, ale Molly ho viděla i ve chvílích, kdy se nemusel kontrolovat, a tehdy byl jeho smutek téměř hmatatelný.

A možná si to trochu namlouvala, ale byla přesvědčená, že Jamesonovy nálady ovlivňují celé jeho středisko.

Když byl Jameson povznesený a veselý, sídlo jako by zářilo, jeho vždy dokonale čistá okna se třpytila a břečťan ovíjející dům se roztančil. Jako by ze samotného domu vyzařovala Jamesonova pohoda a činorodost.

Když se Jameson cítil sklíčeně nebo naštvaně, zdálo se, že se samotná budova hroutí do sebe, kameny se zdály chladnější a dřevěné rámy i dveře matné.

Molly občas o budově Moonlight Ridge uvažovala jako o osobě. Připadala jí jako bláznivá, bohatá, zbožňovaná stařičká teta, kolem které se všichni točí.

Přinejmenším tedy ona a Jameson; tři Hollowayovi chlapci už je dávno opustili. Molly stejně jako Jameson nechtěla žít nikde jinde než tady. Jednoho dne, až se Jameson dozví, co udělala, bude muset odejít.

Ale dnes ten den ještě nebyl.

„Sice nejsem ošetřovatelka,“ ozval se Mack a vytrhl Molly z jejích myšlenek zpátky do reality. „Ale když spolu strávíme nějaký čas, budeme mít alespoň šanci dohnat leccos z toho, co jsme zameškali.“

Molly zagestikulovala ke zdobeným dveřím za sebou.

„Musím se vrátit do práce a ty určitě chceš vidět Jamesona. Ocenila bych, kdyby ses pustil do hledání nové ošetřovatelky. Třeba se ti podaří najít nějakou, která tady vydrží.“

Protože ty tu určitě nezůstaneš, dodala v duchu. Tím jsem si zatraceně jistá.

DRUHÁ KAPITOLA

Molly ve své chaotické kanceláři uslyšela zaklepání na pootevřené dveře a unaveně zvedla hlavu. No skvěle. Další člověk, kterého nechtěla vidět.

Se svou drobnou postavou, blond vlasy do pasu a jasně modrýma očima vypadala Beth jako anděl. Ale Molly věděla, že přítelkyně jejího bratra je manipulativní, náročná a sebestředná. Do Haskellovic klanu zapadla opravdu, ale opravdu dobře.

„Co chceš?“ zeptala se Molly bezvýrazně. Před šesti měsíci ji Grant požádal, aby pro Beth našla nějakou práci v letovisku. Molly dala Jamesonovi její životopis a doufala a modlila se, aby z toho nic nebylo. Bethin životopis nebyl nijak přehnaně působivý, ale podle všeho měla zkušenosti s vedením účetnictví a Jameson ji přijal.

V účetních knihách byl chaos a Molly věděla, že Beth situaci ještě podstatně zhoršila. Než Jameson zkolaboval, Molly se mu svěřila se svými obavami a on jí slíbil, že se na to podívá. Kdyby mohla Molly prosadit svou, hned by Beth vyhodila. Ale přijímání a propouštění výš postavených zaměstnanců bylo výhradním právem Jamesona. Molly na to neměla právo.

Skvělá zpráva pro Beth, špatná pro ni.

„Slyšela jsem, že přijel Mack Holloway.“

Molly se na ni dál dívala a doufala, že její výraz neodráží nic z jejích pocitů. „Jestli jsi přišla jen proto, abys mi řekla to, co už vím, můžeš zase rovnou odejít.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Žena s tajemstvím.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.