DECH

ABSOLUTNA

ROZHOVORY S MOOJIM

PROJEVENÉ A NEPROJEVENÉ

JSOU JEDNÍM

Sestavili

Mandžušrí a Zendži

2013

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Mooji 

Dech absolutna : rozhovory s Moojim / [z anglického originálu ... přeložila Lenka Adamcová].

 -- 1. vyd. v českém jazyce. -- Praha : Maitrea, 2013. -- 230 s.

Název originálu: Breath of the absolute

ISBN 978-80-87249-60-4 (chyb.)

165.242.1 * 111.12 * 165.12 * 159.922 * 111.83 * 130.33+2-188 * 233-582/-587 * 165.322 * 233-852.5

- Mooji, 1954

-- já (filozofie)

- absolutno

- vědomí- pravda

- univerzální vědomí

- sebepoznání

- duchovní poznání

- advaitská filozofie

- rozhovory

- populárně-naučné publikace

22/24 - Náboženství Dálného východu. Indická náboženství. Hinduismus. Buddhismus [5]

Mooji

Dech absolutna

Breath of the Absolute

Copyright © Mooji, 2010

Translation © Lenka Adamcová, 2013

Czech edition © MAITREA a.s., Praha 2013

ISBN 978-80-87249-58-1

Nemusíš rozumět.

Cosi se pohybuje hlouběji

než běžné chápání.

Toto je přítomnost samotné Milosti.

Nikdo nemůže porozumět Milosti.

Můžeš jen říct:

„Děkuji. Děkuji. Děkuji, že sis mne vybrala

a že mne spaluješ!“

Kafr hoří a nic po něm nezbývá.

Ani po tomto spalování nic nezůstane.

[Ticho]

Modlitba zní: Nezanechej nic neshořelé.

Nejvyšší stav

Vrcholného osvobození

je vaší pravou podstatou.

Je zde vždy, neměnící se.

Když toto víš, buď klidný.

~ Šrí Ramana Mahariši

Bhagavan Šrí Ramana Mahariši

světec z Arunáčaly,

guru Šrí Púndži (Sri Poonja)

Ty jsi Ten,

jenž si je vědom vědomí

objektů a idejí.

Ty jsi Ten,

jenž je ještě tišší

než vědomí.

Ty jsi Život,

jenž předchází

konceptu života.

Tvou podstatou je Ticho

a toho není možné dosáhnout.

Toto vždy Jest.

~ Papadží

Šrí Harilal Púndža

milovaný Papadží

Klaním se u nohou svého učitele,

ztělesnění milosti, moudrosti a lásky,

světla, jehož přítomnosti

rozptyluje veškeré pochybnosti a klamné představy,

a tím uvádí mysl do jejího původního stavu

– nezrozeného Čirého Vědomí.

PŘEDMLUVA

Editoři této knihy se klaní před touto

úžasnou Silou, jež je Pravdou,

k jejímuž poznání dospěli prostřednictvím Moojiho,

jehož považují za tutéž věčnou Pravdu,

která se nikdy neobjevuje a nikdy nemizí,

vždy spolehlivě a dosažitelně září

v Srdci všech a všeho!

Tak daleko, jak jen paměť sahá, než se objevil Mooji (čti Mudži, pozn. překl.), byl život nahlížen jako pouhý souhrn prožitků založených na mysli a těle. „Já“ v našich myslích bylo definováno jako ekvivalent okolností fyzického těla. Prožitek za prožitkem byl spojován dohromady, aby vytvářely individuální životopis. Některé epizody z této nahromaděné historie v našich životech byly příjemné a poháněly nás k žadonění o přídavek, zatímco jiné byly tak nepříjemné, že byly zatlačeny do temnoty nevědomí a bylo o nich rozhodnuto, že už nikdy nespatří světlo světa – jako by něco takového bylo skutečně možné.

Tento přístup u nás nebyl ničím výjimečným, spíš se jedná o cosi typického, co se rodí z nevinné nevědomosti. Přistupovat k životu tímto způsobem se v určitém bodě může jevit jako moudré, ale jak ukazuje Mooji, má to dramatický a nepříznivý dopad na kvalitu našich životů jak uvnitř těla, tak na to, jak je následně prožíván vnější svět. Lidský zvyk předvídat nebo se na něco těšit a různě organizovat prožívání přímo souvisí s utrpením, které prožívá lidstvo. Tato strategie prověřování oblasti prožívání a dělení zkušeností na dobro versus zlo za účelem vybírat to, co je příjemné, nebo manipulovat s čímkoli, co není vnímáno jako žádoucí, zapříčinila vznik pevně daného obrazu sebe sama jako individua. Pocit „já“ coby jedince uzavřeného ve fyzickém těle je idea, které jsme začali věřit a ztotožňovat se s ní a už si ani nedokážeme vzpomenout, kdy to všechno začalo. Přehled žádoucích a nežádoucích prožitků společně s představou někoho, kdo tento seznam drží v ruce, funguje jako svitek filmu, skrze který Síla a Světlo Vědomí promítají samy sebe, a tudíž projevují náš svět s námi jako jeho pohybující se součástí. Podobně jako nějaký film nebo nějaký sen je tento svět – jak to tak moudře naznačil Shakespeare – jevištěm, scénou; velkolepou a dokonalou scénou, kde my jako nezávislí herci prožíváme životy, které známe a nazýváme je svými vlastními. S neustálým posilováním se způsob, jímž prožíváme sami sebe, dál jeví přesvědčivě skutečný, dokud ho nezačneme zpochybňovat.

Tato kniha má ten účel, pokud vůbec nějaký existuje, zasít ve vás semínko, abyste začali zpochybňovat své předpoklady o sobě samých a o životě, a také podpořit jakékoli přirozené sklony, které se ve vás už tímto směrem mohly objevit, aby dosáhly plného rozkvětu a dospěly ke konečnému výsledku, jímž je poznání, že vy jste totožní s Pravdou, na niž Mooji poukazuje.

Každá kapitola je založena na jednom dialogu, jenž se odehrál v průběhu některého ze satsangů, které Mooji poskytoval v průběhu několika uplynulých let na úpatí posvátné hory Arunáčaly. Bhagavan šrí Ramana Mahariši, který zbožňoval Arunáčalu a považoval ji za svého vlastního satgurua, je sám guru Moojiho mistra nejctěnějšího, Šrí H. W. L. Púndži – jeho oddanými stoupenci a mnoha upřímnými hledajícími Pravdy, kteří se s ním setkali prostřednictvím Moojiho přítomnosti, láskyplně nazývaného Papadží (angl. Papaji, pozn. překl.).

Předkládáme tyto stránky této Pravdě, kterou milujeme, s radostí a s díky za všechna požehnání, jichž se nám dostalo. Tím, že pouze pijeme z pramene Zdroje Vědomí, z něhož Moojiho slova vyzařují, jsme neustále a důsledně, s nespornou silou a přesností naváděni zpět sami k sobě coby bezformové Skutečnosti.

Naše vděčnost Moojimu za to, že nám svěřil svá slova, nezná hranic. Dostalo se nám od něj té výsady, že jsme mohli rozjímat o jeho výrocích, abychom dokázali Pravdu, jak byla skrze něho vyslovována, zpřístupnit pro tisk. Tato práce je pro nás, jako bychom vstoupili do posvátné síně Srdce svého Mistra, a my ji velmi milujeme.

Nechť tato kniha ve vás zplodí své ovoce, nejdražší čtenáři, tím, že vás bude inspirovat, abyste bez myšlení rozjímali nad tím, co je předmětem sdílení v každé kapitole, aby tato Pravda, která už je, vás mohla políbit zevnitř a odhalit se jako vždy vyzařující bezformová Přítomnost, v níž a jejímž prostřednictvím vaše forma a celý svět tančí.

Editoři

ÚVOD

Dech Absolutna je souborem rozhovorů mezi Moojim a upřímnými hledajícími Pravdy, které se odehrály vprůběhu uplynulých několika zim u Arunáčaly, posvátné hory nedaleko jihoindického města Tiruvannamalai.

Tématem všech Moojiho proslovů, a tato kniha tudíž není výjimkou, je vaše vlastní Já. Jako přívětivý, milující rodič používá slova jako kostku mýdla ksetření falešných přesvědčení a předpokladů, jež nás udržují uvězněné ve světě, který si sami vytváříme. Předtím, než začneme brát Moojiho za slovo a zkoumat, o čem jsme přesvědčení, že to víme, si ani nemusíme uvědomovat, že tvůrci vlastního utrpení jsme my sami. Neznamená to, že hledání Pravdy má jakýkoli jiný cíl než její vlastní pochopení.

Mooji zdůrazňuje následující: Existujeme; úplně každý znás už tohle ví jako fakt. Nová a svěží je však jeho výzva, abychom se začali zabývat touto pronikavou otázkou: Jako co existujeme?

I když nás tato otázka začne vzrušovat, náš sklon naslouchat mysli a věřit jí nás udržuje vneustálém přesvědčení, že je na nás, abychom postupným utvářením dosáhli svého Já.

To, kým skutečně jsme, nevyžaduje, aby nám bylo cokoli odhaleno. Zapotřebí je pouze naše ochota dívat se a zpochybňovat důvěrně známé návrhy a domněnky mysli. Odhalení je přímé, bezprostřední a není kněmu potřeba žádná předchozí vědomost jakéhokoli druhu. Ve skutečnosti je to tak, že kvůli získaným vědomostem a naší víře vně se nám tato prostá Pravda o naší existenci jeví jako nejasná a nepřístupná.

Mooji vás odrazuje od toho, abyste tuto knihu četli, jako by se jednalo o nějakou učebnici určenou ke studiu. Nevěří, že učení je vhodný prostředek ktomu, abyste mohli objevit a realizovat Pravdu. Smyslem jeho moudrých slov, jež naleznete vytištěná na těchto stránkách, je plné soustředění na to, aby ve vás probudila pevné odhodlání podniknout a dovést do úspěšného konce zkoumání, jež navrhuje. Tato kniha není ani určena ktomu, aby byla čtena od začátku do konce vjednom kuse, ani aby byla čtena postupně jednu kapitolu za druhou. Nalistujte si kteroukoli kapitolu, jež vás přitahuje, a přečtěte si ji odstavec po odstavci. Nenechte se omezovat žádným pravidlem, že byste měli přečíst celou kapitolu najednou. Hlavním účelem je, abyste ve svém srdci rozjímali o tom, co je zde svámi sdíleno, aniž byste cokoli ztoho, co je zde svámi sdíleno, proměňovali vnějaký domácí úkol. Tento přístup je podpořený stručností jednotlivých kapitol, které jsou také tematicky uzavřené a uspořádané bez nějaké konkrétní posloupnosti. Uspořádání materiálu vnich obsaženého tudíž nepředpokládá nějaký postup či vývoj.

Mějte stále na mysli, že Moojiho rady jsou směřovány k Vědomí. Tak nechte na Vědomí, aby je uskutečnilo. Pokud se zde uváděné otázky a instrukce nesetkávají sradostí vsrdci, pak je to jasným znamením, že je do celé záležitosti zapojená mysl. Jestliže něco takového nastane, neznamená to, že jste nějak selhali. Neztotožňujte se sjakýmikoli domněnkami o úspěchu nebo selhání, jež jsou obě pouhými představami vyvstávajícími vmysli. Jak by řekl Mooji, stejně jste tady, přítomní coby nezaujatý a neutrální Pozorovatel zdánlivého úspěchu nebo selhání.

Zveme vás nyní, abyste svou plnou pozornost věnovali Moojimu a svému vlastnímu Já!

Editoři