Sherlock Holmes Ukradené plány

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Sir Arthur Conan Doyle

Sherlock Holmes - Ukradené plány – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2026

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

The Sherlock Holmes Children’s Collection: Mystery, Mischief and Mayhem: The Bruce-Partington Plans

Text Copyright © 2020

Inside illustrations copyright © 2020

Cover illustrations copyright © 2020

Originally written by Sir Arthur Conan Doyle; Adapted by Stephanie Baudet and illustrated by Arianna Bellucci.

Published under licence from Sweet Cherry Publishing Limited

Translation © Tereza Kupková, 2026

E-book konverzi vytvořilo Grafické a DTP studio Fragment

E-book konverze © Grafické a DTP studio Fragment, 2026

ISBN v tištěné verzi 978-80-253-7759-8

ISBN e-knihy 978-80-253-7782-6 (1. zveřejnění, 2026) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-253-7783-3 (1. zveřejnění, 2026) (mobi)

ISBN e-knihy 978-80-253-7769-7 (1. zveřejnění, 2026) (ePDF)

Kapitola první

Náš příběh začíná ve třetím týdnu nezvykle chladného listopadu. Londýn tehdy zahalila hustá mlha. Od pondělí do čtvrtka jsme z našich pokojů na Baker Street nedohlédli ani na protější domy v ulici.

Celý pondělní den strávil Sherlock Holmes tříděním nejrůznějších důležitých dokumentů. V úterý a ve středu se věnoval své nejnovější zálibě – studiu středověké hudby. Ovšem ve čtvrtek už toho měl tak akorát dost.

Právě jsme dosnídali a zbědovaně vyhlíželi z okna, za nímž stále ještě vířila mléčná mlha. Působila zcela neprostupně a na skleněných tabulkách jako by ulpívaly její olejnaté kapky.

Posadil jsem se ke krbu, abych si přečetl noviny, ale Holmes se ke mně nepřipojil. Z duše nesnášel nicnedělání. A tak raději přecházel po našem obývacím pokoji sem a tam, okusoval si nehty a občas poklepal prsty na nábytek.

„Je v těch novinách něco zajímavého, Watsone?“ zeptal se.

„Píše se tu o možnosti válečného konfliktu a případné změně vlády,“ odpověděl jsem, přestože mi bylo jasné, že měl určitě na mysli nějaký zajímavý zločin.

Znechuceně zavrčel a pokračoval v korzování po místnosti.

„Londýnští zločinci jsou naprostí hlupáci,“ posteskl si naříkavým hlasem. „Jen se podívejte z našeho okna, příteli. Kolemjdoucího spatříte sotva na vteřinu, než v té příšerné mlze zase zmizí. Dnes by se mohl zloděj či vrah potulovat po Londýně jako tygr v džungli – tiše a bez povšimnutí.“

„K jistým drobným krádežím skutečně došlo,“ podotkl jsem, stále začtený do svých novin.

Holmes si odfrkl.

„Londýn má štěstí, že já kriminálník nejsem,“ poznamenal.

„To vskutku má,“ odvětil jsem.

„Jen si mě představte jako vraha. Zajímalo by mě, jak dlouho bych dokázal unikat, kdybych byl sám sobě v patách. Hmm… Holmes zločinec versus Holmes detektiv… Ach, nebesa! Tady máme konečně něco, co nás vytrhne z té neskutečné nudy.“

Byla to paní Hudsonová s telegramem. Holmes ho otevřel a dal se do smíchu.

„No tedy, co přijde dál?“ řekl. „Chystá se nás navštívit můj bratr Mycroft.“

„Proč vás to tak překvapilo?“ zeptal jsem se.

„Co? Mycroft je jako tramvaj, Watsone. Pohybuje se jen po vyježděných kolejích, nikdy nechodí nikam jinam. Zde byl jen a pouze jedinkrát. Co ho asi takhle vykolejilo?“

S Holmesovým bratrem jsem se setkal všehovšudy jednou. Je o sedm let starší než Sherlock a vůbec se mu nepodobá.

„Copak to ve svém vzkazu neuvádí?“ podivil jsem se.

Holmes mi telegram podal.

Vzhlédl jsem k němu. „Cadogan West. To jméno jsem už slyšel.“

„No, musí se jednat o něco důležitého,“ podotkl Holmes, „když je kvůli tomu Mycroft ochoten narušit svůj zaběhnutý režim! Jako kdyby se pes najednou rozhodl vyrazit si na procházku jen po zadních nohách. Už jsem vám vykládal, čím se Mycroft živí?“

„Říkal jste, že má nějaké bezvýznamné místo ve vládě,“ odpověděl jsem.

Holmes se pobaveně zasmál. „Aha, no ano. Málem jste to trefil. Pracuje pro britskou vládu. A měl byste pravdu i tehdy, pokud byste řekl, že právě on je britská vláda.“

„Propána, Holmesi!“

„Myslel jsem si, že to pro vás bude jisté překvapení. Mycroftova práce je velice prostá, a přece by se bez něj naše země neobešla.“

Na chvíli jsem se odmlčel. Nemohl jsem si vzpomenout, kde jsem to jméno slyšel. A potom mi to došlo.