Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy:
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU je bez souhlasu nositele práv zakázána.

LitRPG v nakladatelství

MICHAEL ATAMANOV

Obránce perimetru

Sektor osm

Za smrtí

Nová smlouva

Hra bez pravidel

Temný bylinkář

Herní tester

Stále ve střehu

Past na panovníka

Hledání těla

Ohýbači reality

Odpočet

Vnější hrozba

Zásadní změna

Pavučina světů

Skok do neznáma*

PAVEL KORNĚV

Pouť mrtvého

Mrtvý lotr

Království mrtvých

Družina mrtvého

Strážce mrtvých

Nepřítel živých

VASILIJ MAHANĚNKO

Cesta šamana

Úkol přežít

Kartosský gambit

Tajemství Temného hvozdu

Hrad fantomů

Karmadontova šachovnice

Šamanova pomsta

Válka klanů

Galaktogon

Hra začíná

Hledání Uldanů

Šek na miliardu

ALEXEJ OSADČUK

Mirror World

Projekt Každodenní rutina

Citadela

Pouť vyděděnce

Soumračný obelisk

Zakladatel

ROS PER

Alfa Řím

Volper

Skurfaifer*

ZUZANA STRACHOTOVÁ & TOMÁŠ KOŠEK

HEX

HEX: Bažina

HEX: Mazekeen*

HEX: Černý trůn*

* připravujeme

HEX

HEX: Bažina

Copyright © Zuzana Strachotová, 2024

Copyright © Tomáš Košek, 2024

Cover and illustration © Lenka „Charlien“ Brázdilová, 2024

ISBN epub 978-80-7594-548-8

ISBN mobi 978-80-7594-549-5

Všem, kterým počítačové hry změnily život.

K dobrému.

Nepřítel označený černou lebkou znamená značný rozdíl v levelech. Útok na něj si dobře promyslete.

I

F5. F5. Pauza. F5.

Tlačítko mechanické klávesnice měnilo při doteku barvu a doprovázelo to charakteristickým klapavým zvukem. Na monitoru zasvítilo číslo 142 050 a to uběhlo teprve šestatřicet vteřin.

Leona se potměšile usmála. Tohle už zažila mockrát a tentokrát jí to konečně mohlo být jedno. Loading screen se na okamžik zaseknul a pak zcela spadnul. Vše pohltila výmluvná bílá obrazovka. Leonin úsměv se ještě prohloubil. Úplně si dokázala představit ty tisíce lidí, kteří teď buší do klávesnic, pěstmi mlátí do stolu a někteří aktivnější možná i prohodili myš monitorem. V zásadě moc nechybělo, aby mezi nimi byla také. Úkosem pohlédla ke knihovně, kde se v jednom ze svazků skrýval ten nejcennější poklad, co měla. Vlastně úplně to poslední, co jí zbylo. Aktivační klíč pro VIP vstup do nově otevírané virtuální reality Inevitable world.

Celá herní komunita se totiž poslední měsíce neupínala k ničemu jinému než k virtuální verzi této online závislosti. Sama doposud hrála na několika serverech, ale vždy to byla jen klasická počítačová záležitost. Teď poprvé okusí pravou virtuální realitu plnou simulací a vjemů.

A stane se tak vyvolenou…

Nový svět měl totiž omezený počet hráčů. Právě to mu nebývale přidávalo na atraktivitě. Nebylo žádným překvapením, že i když korporace Mindgame Interactive slibovala rovné podmínky, stovky pozic už byly dávno obsazeny a rozprodány. Poslední tři měsíce Leona sledovala streamy a záznamy tisícovky vyvolených top hráčů, kteří ve virtuálním Invu už byli a tvořili dechberoucí obsah. Před měsícem se k nim do beta verze připojilo dalších devět tisíc lidí, aby se vytvořila vyrovnaná populace a otestoval výkon před oficiálním spuštěním naplno. Hra se stala okamžitě nejsledovanějším kanálem a hráči do ní valili neuvěřitelné množství peněz. To tvořilo základ zisku, který vrátil možná polovinu nákladů už v betaverzi. Streameři, celebrity, šťastní vítězové několika soutěží či zlatá mládež a další zbohatlíci, kteří si to mohli dovolit. Všichni tihle prominenti měli vstup zajištěný a nemuseli se o něj bát.  O volná místa pak zoufale bojovaly desetitisíce lidí ve veřejném prodeji.

Od ostatních MMO her se Inevitable lišil tím, že hráč navíc vlastnil i město. Respektive osadu či vesnici, kterou leveloval také. Celý svět byl rozdělený na hexy, jež vymezovaly území daného hráče. Pozici v globálním žebříčku pak určovala nejen síla hráče, ale také dosažený level či úroveň jeho budovaného města. Našli se sice hráči, kteří dávali přednost čistému PvP, postup se tím však velmi zpomaloval. Body pak doháněli nekonečným mlácením všeho kolem sebe. Top hráči vždy museli najít balanc mezi plněním questů a staráním se o ekonomiku.

Ona sama se doposud specializovala hlavně na taktické boje, kde spolu soupeřily cechy. Ačkoli se bodově pohybovala pouze v lepším průměru, její cech patřil mezi první desítku na serveru. Bohužel většina spoluhráčů do virtuální verze Inevitablu nešla. Někteří z nich nechtěli začínat nový svět, dalším se změnila životní situace a dali přednost rodině. V cechu zůstávali ze setrvačnosti a nostalgie. A ti, co by se připojili rádi, neměli ani zdaleka na drahou výbavu. A už vůbec ne žaludek na dražbu hexů, aby si zvolili co nejlepší místo ke spawnutí města.

Obrazovka se konečně znovu načetla a fronta na nákup se rozšířila o další nulu. 1 983 744 čekajících hráčů. Leonu znovu ovládla potměšilost, díky které se snažila zahnat myšlenku, že prodala auto, několik cenností, pár sběratelských figurek a také si půjčila značnou částku, aby si mohla pořídit výbavu. Rozhraní pro virtuální simulaci, nový stroj, který by to utáhl, a hlavně to nejdůležitější: vstup do hry jako VIP. Ti totiž měli ještě jednu výhodu, kromě jistoty koupeného přístupu. Nemuseli se bát o hex, který jim bude přidělen.

Herní svět byl rozdělen na několik částí. Jako v každé MMO nechyběla hlavní města a vesnice plné NPC, kde mohli hráči získávat a plnit questy, navštěvovat obchodníky, zlepšovat své postavy a vůbec provádět nejrůznější interakce. Asi polovinu rozlohy světa tvořily volné lokace, které nepatřily nikomu a hemžily se stvořeními a úkoly. Ten zbytek připadal na lokality určené pro hráče. Hra vyčlenila pozemek, jenž končil hranicí s pozemkem jiného hráče. Protože měl podobu šestiúhelníku o rozloze asi 5 km2, říkalo se tomu hex. Tady pak začínaly skutečné bitky. O to, kdo si vybere místo s nejlepšími bonusy.

Podle vývojářů měl každý typ oblasti výhody i nevýhody, hráči to však ignorovali. O špatné nebo náročné lokality neměl nikdo zájem, občas proto zůstávaly hexy opuštěné anebo dokonce zcela neobsazené. Nejlepší start přinášely tradičně lesy, které poskytovaly bonusy k těžbě a tím i stavebnictví. Hráčova vesnice díky tomu zvyšovala level mnohem rychleji. Pláně dávaly dobré podmínky pro chov dobytka, což mimo jiné umožňovalo zvyšovat počet NPC ve vesnici. Víc NPC znamenalo víc questů a víc pracovníků. A opět – rychlejší levelování. Mezi další horké kandidáty patřily i remízky, hvozd, vrchovina a vůbec vše, kde se dalo dobře hospodařit. Nezanedbatelnou výhodou byla i bezpečnost. Žádné bouře, divoká zvířata, nemoci ani jiné nástrahy, jež si vývojáři připravili do hry.

Jedinou nevýhodou byla vysoká koncentrace hráčů. Hráč o svou vesnici nemohl přijít a zároveň mohl vlastnit pouze jednu. Pravidla však povolovala pohyb a útoky na obsazená naleziště. Pokud jste se tedy ocitli na blacklistu, mohly vám ostatní cechy udělat z hraní solidní peklo. Oběť pak radši svůj účet smazala a buď začala jinde, kde na ni zbylo místo, anebo si počkala na jiný server. Dost často byl hráč i terčem vydírání. Korporace přeprodávání účtů sice zakazovala, ale prokazatelně odsouzených výměn bylo málo. Přece jen nový uživatel přinesl do hry spoustu peněz, jež utratil za nejrůznější bonusy, skiny, vylepšení a další herní komodity. Hráči obývající lukrativní lokality proto okamžitě vstupovali do cechů a navzájem se drželi v šachu. Leona nepochybovala, že po oficiálním startu hry, který byl stanovený na osm večer, zaplaví VIP hráči stávající cechy žádostmi o přijetí. Nových devadesát tisíc hráčů se brzy rozdělí do předem jasných pozic a dominance bude určena do několika dní. Každý už si našel své favority.

Zívla a pohlédla na hodiny. Zbývalo pět minut do spuštění prodeje běžným hráčům a pak dvě hodiny do zahájení plné verze hry. V tu chvíli už musí být připojená, aby mohla zadat kód své vstupenky. Systém jí následně nabídne výběr z několika lukrativních lokalit. Kdyby neměla VIP vstup, musela by počkat na dražbu. Občas se stalo, že prestižní místa nakonec stála běžného hráče víc peněz. To vše se ovšem dělo u klasické verze hry. Neuměla si představit, jaká apokalypsa nastane dnes. Poprvé budou mít možnost hrát hru jako virtuální simulaci. Jen z té představy se jí rozbušilo srdce.

Aby zahnala nervozitu, již poněkolikáté zkontrolovala svoje vybavení. Vše bylo připojeno a odzkoušeno. Sáhla po energetické tyčince a proteinovém nápoji. Po ruce měla i kofeinové tablety. Minimálně první den potřebuje udělat spoustu práce. Nejlepší cechy nepřijmou jen tak kdekoho. A jen vysoké pozice v žebříčku přinesou odměny, které promění v reálném světě. Vývojáři si všechna překvapení nechali až na teď, beta verze byla, co se týče odměn, mnohem omezenější. Pakliže tedy člověk zapomněl na fakt, že odměnou bylo samotné hraní.

Pokud vše půjde podle plánu, splatí své dluhy do dvou měsíců. Korporace totiž slibovala ohromné množství příležitostí, jak si vydělat reálné peníze. Vypisovala i soutěže. Leona si nedělala naději, že by třeba vyhrála v kategorii zajímavý obsah či skokan streamu. Tyto pozice byly pevně v rukou profesionálů. Vlastně bylo dost smutné, že se v žebříčku objevovali stále dokola ti samí lidi. Naštěstí se příležitosti našly i jinde.

Leona využila chvíle a zamířila do koupelny. Dopřála si pořádnou sprchu, došla si na záchod, převlékla se do čistého a pohodlného oblečení. Najedla se i napila a provedla kalibraci snímače životních funkcí, ke kterému musel být každý hráč povinně připojen. Korporace si zakládala na bezúhonnosti. Pokud nějaký člověk umřel v důsledku vyčerpání organismu, vždycky se mohli vymluvit na to, že oni bezpečnost dodrželi.

V půl osmé večer už byla jako na trní. Vstupy do hry se vyprodaly během jediné minuty. Hned poté zaplnily sociální sítě Inevitablu stížnosti, hrozby a výhrůžky žalobou od těch, na něž se nedostalo. Za půl hodiny bude umožněn vstup VIP hráčům, a jakmile se rozřadí předem zakoupené hexy a lokality určené pro předplatitele, budou si moct vybrat i ostatní. Samozřejmě existoval prodej i neoblíbených lokalit jako třeba sníh či bažiny. Většinou po nich sáhli chudáci, co měli smůlu a neměli jinou možnost. Jen málokdo však ve hře vůbec zůstal. Leona předpokládala, že ani tato situace nebude výjimkou. Tenhle odpad prostě nikdo nechtěl.

Sáhla do poličky a vytáhla knihu s polonahým mužem na obálce. Otevřela na straně 234.

Pořád tam byl…

Vydechla a zasmála se svojí paranoii. V téhle harlekýnce by hledat nikoho nenapadlo. Sevřela lístek mezi prsty a zadívala se na stříbrně vyražený nápis: ZALA. Promokód. Není určeno pro veřejnost.

Na Petera Baračika dostala kontakt od známého. Patřil mezi ty překupníky, kteří vstupy dostali za spolupráci. Většinou se jednalo o zaměstnance různých e-shopů a společností prodávajících herní výbavu, kteří dostali pár míst jako bonus k hernímu obsahu.

ZALA byla hlavním partnerem Inevitablu. Polovina hráčů nakoupila svoji výbavu právě u nich. Mindgame Interactive umožnil prodej několika vstupů i na jejich e-shopu, z neznámého důvodu se však do prodeje dostalo vždy méně kódů, než jim bylo přiřazeno. Manažeři si je prostě a jednoduše stáhli k sobě. Korporace předstírala, že se to neděje. Koneckonců jim to mohlo být jedno.

Trvalo nějakou dobu, než byl Peter ochoten se s ní sejít. Nakonec ho o své bezúhonnosti přesvědčila a vstup zakoupila. Přitom se snažila uklidnit samu sebe, že jí nic nehrozí. Postih by dopadl na něj, kdyby se transakce provalila.

Leona už déle čekat nevydržela. Usedla do křesla, připojila si na tělo senzory a nasadila helmu. Před očima se jí objevilo menu. Vybrala možnost aktivace nové hry a zvolila jednu z předpřipravených variant autorizace. Pak se nadzvedla, aby přiložila vstupenku ke skeneru na počítači. Paprsek oskenoval složitý kód a před očima se jí rozsvítilo potvrzení. Po těle jí naskákala husí kůže. Pořád byla nervózní, a dokud nebude ve hře ve svém teplém místečku někde v lese, neuklidní se.

Pohodlně se usadila a zkontrolovala systémový čas. Brzy přijde na řadu, hra ji k tomu sama vyzve. Mezitím si krátila čekání sledováním trailerů a cinematiců k Inevitablu. Tuhle hru milovala, avšak virtuální prostředí tomu dodá úplně jiný rozměr. Vzrušení ji prostupovalo stejně, jako kdyby se oddávala sexu. Samu sebe viděla v žebříčku nejúspěšnějších hráčů. Když její snění přerušil odpočet, zatajila dech. Hra prováděla kalibraci a připravovala se na navození reálného prožitku. Přestane vnímat okolí a jejím světem se stane Inevitable.

Před ní se spustily reklamy a herní ukázky nejrůznějších ras a prostředí. Nechyběly ani hloupé návody či tipy a triky do hry, které často nikdo nikdy nevyužil. Vlevo dole běžel odpočet, kdy se na ni dostane řada.

16 minut, 53 vteřin do přidělení spawnpointu.

To číslo ji překvapilo. Do hry se muselo přihlásit opravdu neskutečné množství hráčů. Tím lépe. Čeká na ni spousta kamarádů a výzev.

Zvolte jméno.

Nedočkavě nastavila zamýšlenou přezdívku. Přišla na řadu dřív než ostatní, a tak bylo jméno volné.

Vyberte rasu.

Ani zde neváhala. Vybrala jednu z nejhranějších ras, a sice vznešeného elfa. Už dávno si rozmyslela strategii. Na vznešených i temných elfech měla nahráno skoro tisíc hodin, a navíc se jí líbil i vzhled a skiny.

Vyberte třídu.

20% šance na kritický zásah při zásahu šípem byla jasná volba.

Jméno: Leora

Rasa: Vznešený elf, nepotvrzeno

Třída: Lučištník, nepotvrzeno

Zbývající čas do dokončení postavy: 24 hodin. Přejete si pokračovat v nastavení? Ano/Ne.

Ne.

Na dokončení postavy bude mít ještě spoustu času. Hra umožňovala editaci 24 herních hodin. Byl to určitý kompromis, protože mnoho hráčů při tvorbě udělalo chybu a pak se hromadně obraceli na podporu. Někdy také člověk zjistil, že mu daná rasa nebo třída nevyhovuje. Po uplynutí stanovené doby však již nebylo návratu. Pokud by chtěl hráč měnit něco později, stálo by ho to obrovský poplatek a polovinu dosažených levelů. U postavy i vesnice.

Probíhá konfigurace.

Licenční ujednání. Potvrzením souhlasíte s podmínkami Mindgame Interactive.

Netrpělivě vše potvrdila, aniž by se podmínky obtěžovala číst.

Probíhá konfigurace.

ZVOLTE SI SVOU POSTAVU.

Přejete si zahájit nastavení?

Celým tělem se jí rozlil adrenalin. Už se nemohla dočkat, až zjistí, kde se objevila a jaké možnosti se jí otevřou. Lesy poskytovaly obrovské množství surovin, i když hvozd míval vzácnější dřevo. Kamene by mělo být u obojího dost. Kdyby jí chyběla hlína, smění ji. Základních surovin bude dostatek, aby vesnici rychle vylevelila a pak se porozhlédne po náročnějších komoditách. Pláně a vrchovina by také nebyly špatné. Vůbec by nemusela řešit jídlo a měla by i hodně questů do začátku. Systém konečně dokončil poslední procesy a před očima se jí objevilo nové oznámení.

Jméno: Leora

Rasa: Vznešený elf, nepotvrzeno

Třída: Lučištník, nepotvrzeno

Do přidělení hexu zbývá 11 minut 42 vteřin, chcete si aktivovat prohlídku virtuálního prostředí a ovládání hry, než začnete s vlastní hrou?

Ale tak proč ne, stejně nemá nic lepšího na práci. Alespoň ušetří drahocenný čas na seznámení s ovládáním hry, až to začne naostro. Bylo by hloupé, aby první čtvrthodinu hry trávila zjišťováním, jak se otevírá mapa nebo její inventář.

Přenášíme vás do tréninkového prostředí…

Svět okolo potemněl a před očima se jí zobrazil pouze načítací bar, který se během pár vteřin naplnil. V temnotě se kolem ní začala ozývat celá skupina zvuků. Šelest větru, rackové a vzdálený zvuk vln. Zdálo se jí to, nebo byl její sluch lepší než v realitě? Jako by cítila i bez očí, kde přesně co je a jak to vypadá.

Test smyslů: Sluch. Kývněte hlavou pro potvrzení, že slyšíte okolní prostředí.

Horlivě přikývla a za pár okamžiků začala mizet temnota a kolem ní se objevila krásná scenérie. Stála kousek od útesu na kraji moře, očividně hodně vysoko nad hladinou. Kousek za ní byla zahrada plná růží s vysokou kašnou na hranici světlého lesíku s posedem. Leona se začala rozhlížet kolem sebe a vnímat všechny detaily.

Ne, takhle dobře rozhodně nikdy neviděla. I když má v reálu dobrý zrak, takovéto detaily neviděla nikdy.

Došla ke kašně a podívala se na svůj odraz. Z vody na ni koukala náhodně vybraná podoba vznešeného elfa. Zvláštní, čekala by, že v úvodu se vybraná rasa nepromítne. Alespoň to vysvětluje ty zlepšené smysly. Takže kdyby si vybrala hobita, tak by teď musela shánět bedýnku?

Test smyslů: Zrak. Prohlédněte si fialovou růži.

To má zatím čas, nejdřív to chce vyzkoušet, co tyhle elfské oči umí. Leona došla na kraj útesu, podívala se dolů a hned se stáhla zpátky. Tak fajn, závratě z výšek má i tady, s tímhle jí elfství vůbec nepomohlo.

Znovu se podívala na mořskou hladinu a všimla si lodě téměř na horizontu. Přimhouřila oči; rozpoznala dokonce i námořníka přecházejícího po palubě. Tohle se jí bude líbit, čas na další část. Našla fialovou růži a zaměřila se na ni.

Test smyslů: Hmat. Pouze po hmatu identifikujte nápis na stěně posedu.

V podobném duchu pokračovala prezentace dál. Po fialové růži se jí konečně aktivovaly hmatové vjemy. Smyslový zážitek byl v tomhle VR neuvěřitelný, cítila i strukturu oblečení na sobě. Pohyb prostředím byl už teď naprosto reálný, zvlášť když musela vylézt po žebříku na posed kvůli pokračování.

Jako další se jí aktivoval čich. Nyní si skutečně připadala, jako by tam opravdu byla. Vůně květin se mísila s mořskou solí. Splnila úkol na test čichu a konečně se jí zpřístupnil poslední smysl – chuť. Na stolku našla kus elfského chleba a hned ho otestovala. No, to je teda rozdíl oproti lacinému jídlu, které má teď doma. Dost ji lákalo věnovat se ve hře kuchařství, ale její plány jsou úplně jiné.

Po smyslech se dostal na řadu tutoriál, jak ovládat herní rozhraní hry: statistiky postavy, inventář, schopnosti, zprávy, mapu…

Upozornění: přidělení hexu za 1 minutu, ukončit prohlídku?

Ano, všechno důležité už viděla a na zbytek snadno přijde. Na její vkus byl úvod dělaný pro pomalejší hráče. Přenesla se zpátky do čekárny na přidělení hexu a začala se mentálně připravovat na hru. Po tom, co viděla v prohlídce, se už těšila na svůj nový domov. Ať to bude les, nebo planina, určitě to bude vizuální zážitek, navíc umocněný elfskými smysly. A co teprve až si vesnici pořádně vylepší a zkrášlí?

Konfigurace proběhla úspěšně.

VÍTEJTE V INEVITABLE WORLD.

Hra právě začala.

Jméno: Leora

Rasa: Vznešený elf, nepotvrzeno

Třída: Lučištník, nepotvrzeno

Hex:

Hex: Bažina

V pravém horním rohu najdete minimapu.

II

Leona si utřela uslzené oči. Do nosu ji udeřil těžký pach hlíny a tlejícího dřeva. Z dálky k ní doléhalo kuňkání žab. Skrz husté koruny stromů jen stěží pronikaly sluneční paprsky.

Nic se nezměnilo.

Ani po dvaceti hodinách, co nebyla ve hře.

Obdrženo zranění: 2, celkem životů 44/46.

Obdržen postih: -20 % regenerace zdraví na 10 min (jed).

Vyjekla a ohnala se kolem sebe rukou.

Roj bažinných komárů, level 1.

Vlastnosti: jedovatý (rasový postih).

Popoběhla kousek stranou, aby se vyhnula roji, a stanula uprostřed náměstí své miniaturní vesničky. Nejdřív ji napadlo posadit se na okraj provizorní kašny, ale při pohledu na chatrně sbitá prkna a ledabyle umístěné kameny si to rozmyslela.

Kolem ní stály ve vzdálenosti asi třiceti metrů tři chatrče. Musela zaostřit, aby na jedné z nich spatřila do prkna vyškrábaný nápis Dílna. V dalším rohu pomyslné trojcípé hvězdy stála hospoda (bez dveří) a jako třetí zahlédla chrám (chatrč s kamenem). Nic dalšího k dispozici nebylo. Trpně vzlykla. Vesnice startující na hexu plání mívaly rovnou i několik budov pro obyvatele. A kde jsou vůbec všechna NPC?

Obdrženo zranění: 3, celkem životů 41/46.

Zvýšen postih: -25 % regenerace zdraví na 15 min (jed).

Sevřela štíhlé bělostné prsty v pěst. Uvědomění na ni dopadlo jako kámen. Před vstupem do hry si vybrala rasu vznešených elfů, protože počítala s úplně jiným umístěním. Podle systémových hlášek však dostávala postih při útoku bažinných tvorů. A nejspíš to byl i důvod, proč se neobjevilo žádné NPC.

Otevřela menu a využila možnost editace postavy, která naštěstí nebyla závislá na reálném čase. Jinak by jí zbývalo sotva několik hodin. A už vůbec se neodvažovala zkoumat globální žebříček. Celý Inevitable měl až na pár ubožáků dávno neuvěřitelný náskok. Ona místo toho strávila celý večer naháněním Petera Baračika, pak hysterickými scénami na lince podpory, která byla tak přetížená, že se na ni dostalo až v půl čtvrté ráno. Tam jí stručně řečeno oznámili, že má smůlu. Zbytek času strávila dalším bombardováním podpory, psaním stížností, brekem a nakonec i spánkem. Teprve až po tom všem se znovu přihlásila do hry. Její jedinou další možností totiž bylo najít si asi tak dvacet nových zakázek. Jenže to jí dřív lichvář zpřeláme všechny kosti.

Leona přepnula na mód editace, který fungoval pouze dvacet čtyři hodin, a tím se jejímu tělu dostalo ochrany zvenčí. Otevřela seznam ras a vybrala tu svou.

Vznešení elfové

Krásní a šlechetní elfové jsou neodmyslitelnými strážci Ducha lesa. Kdysi dávno si všichni elfové byli rovni, avšak jednoho dne přišla zkouška…

Přeskočit.

Oko bouře bylo ztraceno neznámo kde a část elfů vedená Rowanem Jestřábím křídlem přísahala pomstu…

Přeskočit.

Vznešení elfové se stáhli do bezpečí lesů, odkud čerpají sílu. Avšak rozdělením ras jako by přišli o část svých schopností. Již nedokázali najít útěchu v bažinách, kde mokřady a tlející život jejich sílu vysával. Pohyb se stával pomalejším, smysly zůstaly zamlžené…

Zbytek textů, který stejně nikdo nikdy nečetl, prolétla jedním okem a zkontrolovala vazby s okolím.

Rasové vztahy: Lilány – přátelský; Trpaslíci – nevítaný; Gnollové – nepřátelský; Lizardi – nepřátelský; Temní elfové – nenáviděný.

Skvělé. Elfové téměř ke všem chovali neutralitu anebo nenávist. Za normálních okolností to bylo jedno, protože v běžné hře stejně téměř všichni hráli elfy, hobity, barbary nebo trpaslíky, takže se hráč obklopil, čím potřeboval. Jenže tady uprostřed ničeho byla jako terč.

Otevřela fórum a podívala se, zda někdo sdílel zkušenosti s elfy v bažině. Našla pouze krátkou výměnu názorů, které vévodil Envy_elita.

Jako jestli sis picknula elfa a jdeš s ním na sníh, tak hodně štěstí. Musíš se smířit s tím, že když jsi nýmand, nemůžeš si dovolit jezdit royce rollsem. Ale neboj, ještě pořád si můžeš vybrat orka, haha.

Ale já nechci být ork. Líbí se mi elfka. Má krásné oči a ty animace… Mamka mi k Vánocům koupila i skin…

No, co ti mám na to říct. To sis rovnou mohla vybrat bažinu, kde máš sníženou obnovu many o 50 % a k tomu zvýšený agro na všechny mobky. Keck.

Následovalo ještě několik „kecků“, než hráčce Penelopa Pivoňková konečně došlo, že nemá cenu odpovídat. Takhle, když to Leona viděla černé na bílém, jí její vlastní rozhodnutí přišlo ještě trapnější.

Zavřela fórum a přistoupila k zrcadlu. Editační místnost vypadala jako pokoj ve starobylém hradu. Byl pro ni velký nezvyk používat k rozhodování a potvrzování pouhou myšlenku oproti mačkání enteru nebo klávesy „e“. Jakmile pohlédla do zrcadla, spatřila svou herní tvář. Smutně si povzdechla. Oválný obličej, velké zelené oči, měděné vlasy, klenuté obočí. To vše muselo ustoupit pryč.

Vybrala možnost editace a začala procházet rasy.

Vznešení elfové nepřicházeli v úvahu, protože měli postih snad v každé kategorii. Kromě toho, co napsal Envy_elita, to byla i zranitelnost vůči jedům, snížená rychlost stavby, nedostatek kouzel k naučení a snížené získávání zkušeností. A kdyby toho náhodou nebylo málo, třídy jako lučištníci, mágové či mystici, kteří se za elfy hráli nejčastěji, měli na bažině postih taky. Bujná vegetace šípům moc prostoru nedávala.

Napůl vztekle, napůl zklamaně koukla na další unikátní rasy jako hobity nebo lilány. Ani zde nebyla situace o moc lepší. Lilány měly negativ méně, ale nijak netoužila skákat po mapě jako srna s dívčím trupem, fialovými vlasy a obříma anime očima. Nakonec zapnula filtr a podívala se, kdo na bažině ten bonus vůbec má.

Lizardi.

Gnollové.

Fakt skvělý. Vybrala postavu lizarda a aplikovala ji na sebe.

Jméno: Leora

Rasa: Lizard, nepotvrzeno

Třída: Lučištník, nepotvrzeno. Rasový bonus 10 %.

Zbývající čas do dokončení postavy 23 hodin, 22 minut.

Už když rasu potvrzovala, věděla, že tohle nepůjde. V zrcadle na ni třeštila oči hadovitá potvora s humanoidními končetinami. Zděšeně přitiskla pazoury na hrudník, kde chyběla prsa.

„Co to mám mezi nohama?“

Pohlédla dolů, kde jí vykukoval stočený ocas. Pokusila se ho hodit za sebe, ale ovládnutí těla bylo nad její schopnosti. Nezvyk z virtuální reality dokonal své. Prostě zakopla o vlastní ocas.

„Tak to ne! Nebudu žádná zrůda!“

Z lehu otevřela menu, přeskočila gnolla a proměnila se v člověka. Tělo se jí nepatrně smrsklo, protože lizardi i elfové byli vysocí přes metr devadesát. Jakmile se vyškrábala na nohy, nedůvěřivě pohlédla na popis.

Člověk byl obyčejný. A taky považován za nudnou rasu. Sice měl na bažině postih 20 % k rychlosti pohybu, 20 % k chovu zvířat a u pěstitelství dokonce 50 %, ale stavitelství nic neukazovalo a schopnost přežití v bažině byla také standardní. Ke všem ostatním rasám choval neutrální vztah. Ne, víc už váhat nemusela. Pokud nechce celou hru hrát jako zelená příšera, nic lepšího na výběr nemá.

Jméno: Leora

Rasa: Člověk, nepotvrzeno.

Třída: Lučištník, nepotvrzeno.

Pozor! Volíte rasu, která má jeden nebo více postihů 50 %. Skutečně pokračovat?

Ano! Ještě ať jí to ta stupidní hra připomíná…

Je aktivní volba vzhledu. Vyberte možnost: Reálný sken / Autogenerování / Ruční nastavení.

Leona zaváhala. Vždycky ji bavilo vytvářet co nejkrásnější postavy, u elfů se dalo dosáhnout nádherných výsledků. Tentokrát na to ale neměla chuť ani čas. Zvolila proto nepříliš často vybíranou možnost: Reálný sken.

Systém přijal požadavek a během okamžiku viděla v zrcadle svůj vlastní odraz, jako by stála uprostřed obýváku. Výhoda byla, že hra nikde tuto skutečnost nezobrazovala. Pro ostatní hráče může být stejně tak dobře generovaná postava.

Přistoupila blíž a přejela si prsty po počínajících vráskách kolem modrých očí. Bylo jí krátce přes třicet, avšak po včerejšku vypadala tak o deset let starší. S touhle postavou královnu krásy stoprocentně nevyhraje. A nadržení teenageři také nebudou základním pilířem jejího streamu.

Tak, teď už zbývalo vybrat jen třídu. Lučištníka mohla zahodit. Na bažině byl globální postih 50 %. I lizardi měli bonus aktivní na jiném typu terénu. Pokud by hráč neplánoval odehrát všechny questy na svém hexu, mohlo se to hodit. Start to však činilo náročnějším. Navíc za lidi se nejčastěji hrál paladin. Respektive když už si někdo bral obyčejného člověka, byla to právě tato třída, protože byla rasově unikátní. Leoně však stačil krátký pohled na popis a 80% postih k pohybu její plány zarazil. Vlastně téměř každá silová třída měla v bažině pohybový, obranný nebo útočný postih. Ty, co spadaly pod inteligenci a tíhly k přírodě, si vedly lépe, jenže zas nebyly kompatibilní s člověkem anebo ji prostě nebavily.

Všechny třídy až na jednu…

Hraničář. Tento mimořádně dobrý průzkumník si ví rady na každém terénu. Vlastnosti: Ignoruje postih pohybu. Přítel zvířat: 1% šance na zrušení agra (proměnlivý, lze zvyšovat). Zbraň: Mačeta.

Zamyšleně si přejela prsty po rtech. Hraničář rozhodně patřil k raritám. Hráči si radši vybírali snadné postavy, na které existovaly tuny návodů. Sice chyběla jakákoli další výhoda, takže bude mít začátek hry opravdu děsný, ale časem by se to mohlo zlepšit. Zaúpěla, když si uvědomila, že bude muset primárně útočit na blízko. Od bossů si vždy držela distanc. A teď by měla lítat přímo okolo nich? A hlavně nesnášela mačety! Jenže neměla na výběr. Brzy bude muset čelit ohavné skutečnosti: globálnímu žebříčku.

Jméno: Leora

Rasa: Člověk

Třída: Hraničář

Upozornění: Nastavení postavy je možné změnit pouze prvních 24 hodin.

Odmávla další otravnou hlášku a uložila nastavení. Bylo na čase začít…

Sbíráním kouzelných rostlin zvýšíte svoji úroveň bylinkářství. Pokud s rostlinou nelze interagovat, je součástí questové linie.

III

Její návrat do hry provázely změny. Především se cítila jistější v kroku a nedotíral na ni protivný hmyz. Oblečení lidského hraničáře bylo příjemné na tělo a skládalo se z kožených kalhot, vysokých šněrovacích bot s měkkou podrážkou a plátěné tuniky. Bažina nedávala žádný teplotní postih, proto ji hra nevybavila ani pláštěm či kazajkou. Veškerou výbavu bude muset objevit nebo směnit.

Budovy, které tvořily základní pilíř vesnice, také změnily podobu. Nyní před ní stály oprýskané lidské budovy v různém stádiu rozpadu. Kdyby to šlo, nejspíš by dostaly dokonce záporné číslo. Alespoň už před nimi stála tři NPC a čtvrté něco pročítalo u kašny.

Jorika, level 5, správce města.

Leona zamířila rovnou k ní. Jenomže než stačila cokoli říct, odtrhla správkyně oči od plánu, který držela v rukou, a vztekle se na ni obořila.

„Musím říct, že kdyby mě nepovolal samotný královský prefekt, utekla bych odsud okamžitě.“

Taková reakce se dala čekat. NPC reagovalo na různé situace a lidské správkyni se pobyt v bažině evidentně vůbec nelíbil.

„Joriko, ani já nejsem z tohoto výběru nadšená. Vlastně mě sem uvrhli neprávem.“

Správkyně si ji podezřívavě přeměřila a pak rezignovaně odpověděla: „S tím už nic neuděláme. Tak co si ode mě žádáš?“

Leona se zamyslela. Správce jí na přání sdělí veškeré informace o vesnici a taky je zodpovědný za hlavní dějovou linii. Skrz něj pak může i upravovat parametry vesnice, až její osada začne zvyšovat level. Pokud na to někdy vůbec dojde…

„Je tu něco, s čím ti mohu pomoct? Vidím, že na tom nejsme nejlépe.“

Jorika se nehezky usmála. „Již brzy má dorazit karavana osadníků, ale copak je můžeme nyní přijmout? Dílna sotva stojí a hospoda je na tom ještě hůř. Radnici ani nemáme. Kněžce Veroně chybí zdroje, aby mohla činit své zázraky. A ty říkáš, že bys mohla pomoct?“

Leona horlivě přikývla. Nejdřív měla tendence první questy přeskočit, hra to u některých povolovala, jenže pak si uvědomila, v jak zoufalé situaci je. S takovou bude vděčná i za obyčejný tutoriál, který každý prolítne, co nejrychleji to jde.

„Řekni mi, co mám udělat.“

Přijata mise: Obnova vesnice 1/3

Třída mise: Obyčejná.

Požadavek: Splňte úkol stavitele Benneta. 0/1

Požadavek: Splňte úkol hostinského Trevise. 0/1

Požadavek: Splňte úkol kněžky Verony. 0/1

Požadavek: Zajistěte bezpečnost v okolí vesnice. 0/40

Odměna: +200 zkušeností. Zvýšení vlivu ve vesnici. Možnost pojmenovat vesnici.

Přijata mise: Obnova vesnice 2/3

Třída mise: Obyčejná.

Požadavek: Získejte dřevo. 0/20. Získejte kámen. 0/40.

Odměna: +150 zkušeností. Zvýšení vlivu ve vesnici. Odemčení stavby nových budov.

Počet požadavků ji na okamžik zarazil. Přesto se jí zdálo, že by z toho mohla získat ještě víc. Jorika ji mlčky sledovala, jako by čekala, že její zadání odmítne.

„Paní správkyně, vidím, že vás trápí ještě něco,“ zkusila. „Pokud mi o tom povíte, možná bych to mohla vyřešit.“

NPC se zarazilo v předstíraném údivu. Že by na to ještě neměla dostatečnou reputaci?

„Obávám se, že je to příliš nebezpečné,“ odpověděla Jorika. Systém přesto zadání nabídl.

Nová mise: Daleko od všech

Třída mise: Neobyčejná.

Požadavek: Doručte dopis Joričiným rodičům do hlavního města Království Lotosu.

Odměna: Proměnná, +25 reputace u frakce Království Lotosu.

Doporučený level: 10

Leona prostudovala zadání. Na začátku hry nemá ještě žádného mounta a nemůže cestovat ani s pomocí svitků. Bude muset vyhledat nejbližší stanoviště pegasů a využít místní MHD. Což znamenalo projít značnou část území, aby se tam dostala.

Poodstoupila dál a konečně si udělala čas na prostudování vlastních statistik.

S hraničářem neměla žádné zkušenosti, a protože byly všechny návody dělané na úplně jiné kombinace, zatím prakticky ani nemělo cenu číst fórum. K dispozici měla 5 bodů, které mohla rozdělit mezi své atributy. Lákalo ji body ihned použít, ale zatím je nechala nedotčené. Nemohla tušit, co všechno bude potřebovat, případně co jí hra nabídne. Možná bude nucena zvolit úplně jinou strategii. Z té představy neurčitosti se jí sevřel žaludek. Sáhla na záda, kde jí spočívala připevněná mačeta.

Základní hraničářská mačeta (sečná zbraň, potřebná síla 2 / 8–10 / 20, poškození 14–26, cena 16 staminy).

Prostudovala si statistiky zbraně a zamyslela se. Dobrým začátkem bude zvýšit si vlastnost Hrubá síla, protože od ní se pak odvíjí celkové poškození zbraně. Pokud by se dostala až na hodnotu 20, dávala by dvojnásobek základu. S 11 se už sice dostala nad základní úroveň, ale nezaškodí tomu trochu pomoct. Několik prvních levelů tuto zbraň neodloží, a proto investovala 2 body do síly, aby se jí zvýšil damage o dalších zhruba 10 %.

Klasický virtuální inventář měl k dispozici 10 slotů a všechny pozice pro výbavu, jako byly prsteny či náramky, zůstaly volné.

Jako první věc obešla všechna ostatní NPC a přijala úkoly. Vesměs se jednalo o sbírání surovin či likvidaci monster. Odmávla nabitý seznam a vydala se za hranice své vesnice. Na levelu 1 ještě nemohla využít téměř žádné bonusy, které třídě hraničáře náležely. Proto jakmile nechala budovu hospody za zády, její pohyb se zpomalil o 20 %. Ani stopy po nějakém obranném valu či příkopě. Prostě vešla rovnou do divočiny. Kotníky se bořila do měkké půdy, rukama odhrnovala husté větve. Čím hlouběji se dostávala, tím víc byl terén protivnější. Nakonec předčasně sáhla pro mačetu a začala si s její pomocí prosekávat cestu. První pokusy spotřebovaly téměř celou staminu. Zelený ukazatel klesnul asi o čtvrtinu s každým seknutím. Stačilo však chvíli přejít do obyčejné chůze a sloupec pomalu vyjel zpět. Díky tomu zjistila, s kolika ranami může počítat při útoku na nepřítele. Určitě se na něj nemůže jen tak bezhlavě vrhnout.

Po nějaké době nalezla optimální tempo a postup se stal plynulejším. Občas si přes zorný úhel zapnula mapu, aby zkontrolovala objevené území. Cestou pátrala po stavebním materiálu, který dostala za úkol shromáždit. Když se proto před ní po obzvlášť urputném prosekání objevila hromada větví, lačně se k ní vrhla.

Čerstvé kapraďové větve (5), stavební materiál.

Pozor! Stavební základ pro gnollí osadu. (Nelze použít pro vlastní stavbu.)

Radost vystřídalo zklamání. Byla venku už hodinu a stále nenašla ani jednu z položek pro stavitele. Přesto si pár větví umístila do inventáře. Do jednoho slotu se jich vešlo až deset. Pak zkontrolovala systémový čas, protože v bažině nebylo možné orientovat se podle světla. Dokázala rozeznat maximálně několik forem přítmí… Sice se připojila dopoledne, ale ve hře jí do soumraku zbývalo sotva pár hodin. Čas zde utíkal rychleji, aby si hráči užili všechny herní doby, i kdyby se mohli připojovat třeba jen večer po práci.

Leona se vrátila k prosekávání cesty. Každý hex skrýval desítky lokalit, které šly propojit s vesnicí. Jakmile hráč objevil např. důl nebo oblast vhodnou k těžbě, hra nabídla ustanovení veřejné cesty. V opačném případě hrozilo, že místo časem znovu zaroste nebo se stane hůř prostupné.

Ušla ještě několik metrů, když její pohled upoutal trs bujně rostoucích květin. Rudé květy tvořily hvězdicový vzor, uprostřed kterého spočívalo zavřené poupě. Přistoupila blíž a konečně měla důvod k radosti. Koniklec. Do questu pro kněžku Veronu jich potřebuje dvanáct a tady jich ve skupinách rostla minimálně polovina. Přiklekla, aby utrhla první květ, ale pohyb nedokončila. Zrak jí ulpěl na jemném chmýří, kterým byly květiny obrostlé. Hlavní poupě bylo stále zavřené, přesto se jí zdálo, jako by se lehce natočilo jejím směrem. Stáhla ruku.

Přejete si přijmout Šestý smysl (So, In) jako schopnost?

Téměř ani nestihla nabídku přijmout. Nakonec se stalo přesně to, co tušila. Poupě se z ničeho nic prudce pohnulo a jako Kraken rozevřelo okvětní pláty. Leona se instinktivně vrhla dozadu a kotoulem se vyhnula oblaku pylu, který ze sebe květina začala chrlit. Trs se zatřepotal a rázem se prostor o délce několika desítek metrů začal vlnit děsivou aktivitou, jako by byly všechny rostliny propojené a nyní se chystaly k útoku.

Koniklec omamný, level 3.

Schopnosti: Omamný mrak.

Úhybný manévr v bažině sebral Leoně téměř polovinu staminy. Její touha po boji proto rapidně poklesla. Přesunula se do bezpečné vzdálenosti a když se přesvědčila, že jí jedovatá kytka neublíží, otevřela statistiky a přečetla si informace o nové schopnosti.

Přijala jste schopnost Šestý smysl.

Úroveň schopnosti: 1

Počet obsazených schopností: 2/4

Popis: Díky silné intuici využíváte své smysly na maximum. Nikdy se nespoléháte pouze na zrak či sluch, ale posloucháte hlavně svoje nitro.

Zlepšuje: Soustředění.

Účinnost: Zvýšená šance na odhalení nebezpečí či odhalení tajné vlastnosti předmětu. 2 + (lvl) % šance na získání dodatečné odměny.

No to se podívejme. Za normálních okolností si podobný typ schopností brali hlavně třídy založené na inteligenci, ale zrovna v tomto prostředí by se jí nějaké to štěstí navíc mohlo zatraceně hodit.

Nechala zákeřnou kytku na pokoji a zkontrolovala svou polohu. Podle mapy se nacházela v lokalitě, kde rostly všechny zadané květiny, jež měla nalézt. Přitom si dávala dobrý pozor, aby se vyhnula červeným a černým tečkám, které zobrazovaly příliš náročná monstra. Ačkoli domovský hex fungoval jako výchozí bod, nebyl koncipován tak, aby si ho hráč podrobil během pár hodin hraní.

Když se dostala asi do poloviny cesty od hranice hexu, uslyšela hlasité kvákání. Přikrčila se a opatrně vykoukla mezi trsy kapradin. Před ní se na plácku pomalu pohybovalo několik žab.

Skokan popudlivý, level 2.

Schopnosti: Dezorientující křik, přisátí.

Tohle byl ideální začátek. Raději zkontrolovala, že se v blízkosti nepohybuje silnější žabí verze a pak vyrazila do útoku. Jakmile se vyřítila z úkrytu, kuňkání a kvákání zesílilo nad únosnou mez.

Obdržen postih: Snížená orientace na 30 vteřin (dezorientující křik).

Pitomé žáby! Ohnala se mačetou, spotřebovala čtvrtinu staminy, ale na malého protivníka to stačilo.

Uděleno zranění: 25, zbývá -9/16.

Nepřítel zabit, získáno 16 zkušeností.

No tedy… Mačeta působila docela solidní damage. Využila rotace, máchla a poslala na smrt další žábu. S radostí se zadívala na statistiky, kde se jí objevilo prvních 32 zkušeností za zabití dvou žab. Chvilkové polevení pozornosti a snížená orientace si však vybraly svou daň. Jeden ze skokanů dostál svému názvu. Z ničeho nic ucítila na zádech váhu. Kolem krku se jí obmotaly blánovité končetiny.

Obdrženo zranění: 3, celkem životů 58/61 (přisátí).

Vykřikla. Celé její temeno obemkly bezzubé dásně. Pokusila se žábu z hlavy shodit, ale další skokani si evidentně vzali z útoku příklad. V tu ránu se jí k tělu přicvaklo několik nepřátel.

Obdrženo zranění: 5, celkem životů 53/61 (přisátí).

Obdrženo zranění: 4, celkem životů 49/61 (přisátí).

Obdrženo zranění: 3, celkem životů 46/61 (přisátí).

Obdrženo zranění: 4, celkem životů 42/61 (přisátí).

Obdrženo zranění: 5, celkem životů 37/61 (přisátí).

Pustila mačetu a hystericky zamávala rukama. Kdyby si nyní někdo pustil záznam streamu, viděl by ječící a pobíhající osobu, na které vlají žáby. Celé scéně chyběl jen hudební podkres Scatman.

„Zatraceně, koukejte chcípnout!“

Popudliví skokani si však doslova zarputile drželi svou. Nakonec sebou praštila na zem a začala se válet ze strany na stranu.

Uděleno zranění: 7, zbývá 9/16.

Uděleno zranění: 8, zbývá 8/16.

Uděleno zranění: 5, zbývá 11/16.

Uděleno zranění: 4, zbývá 12/16.

Uděleno zranění: 6, zbývá 3/16.

Ozvalo se nechutné praskání a mlaskání, jak žabí těla pod její vahou postupně pukala. Leoně se div nezvedl žaludek. Když se konečně vyškrábala na nohy, pokrývala její tělo ohavná vrstva slizu a vnitřností. Mrtvá těla žab za chvíli zmizí, protože hra nepodporovala brutality a hráčovo tělo podléhalo podobným pravidlům. Buď si najde nějakou tůň či vodopád, anebo počká pár minut, až systém oblečení sám vyčistí. Uklidňoval ji jen pohled do statistik, kde naskákalo příjemné množství zkušeností. To a pak záplava bílých kvítků opodál.

Rázem byly myšlenky na žáby pryč. Popoběhla k zářivému koberci a utrhla květinu. Tentokrát ji na životě nic neohrožovalo, což byl doslova zázrak. Natrhala potřebný počet sasanek bílých a zkontrolovala zadání jednoho z úkolů.

Mise: Důstojný chrám

Třída mise: Obyčejná.

Popis: Pomozte své kněžce získat květiny, které potřebuje pro rituály.

Požadavek: Přineste svízel (0/10), koniklec rudý (0/12), sasanka bílá (8/8).

Bonusový požadavek: Přineste sazenici stříbrné orchideje (0/1).

Odměna: Proměnná.

Dokonce jí přibyl pokrok do hlavního úkolu ohledně zajištění bezpečnosti v okolí vesnice. Přestože se nejednalo o nic velkého, hned se cítila lépe. Netrvalo dlouho a našla i svízel. K rudým rostlinám přistupovala mimořádně obezřetně, a proto když konečně objevila stanoviště posledních květin, vyzkoušela jejich nebezpečnost špičkou čepele. Tentokrát se však skutečně jednalo o koniklec rudý a nemusela se bát otravy jedovatým pylem.

Leona zkontrolovala inventář, prsty si přitom zamyšleně mnula bradu. Měla všechny rostliny potřebné ke splnění úkolu, takže by se klidně mohla vrátit zpět. Natrhala jich dokonce víc, aby si nechala pro jistotu něco do zásoby. Systém jí nabídl schopnost bylinkářství, tu ale odmítla. Neměla v úmyslu se hrabat v kytkách víc, než bylo potřeba. Herní čas ukazoval ještě něco přes dvě hodiny, než se bude muset bezpodmínečně vrátit. Riskovala, avšak dodatečná odměna byla příliš lákavá. Porovnala zvýrazněnou výseč v mapě a vydala se hledat stříbrnou orchidej.

Jak se postupně nořila do hlubin bažiny, rostl v ní i pocit stísněnosti. Ani stopa po jiných hráčích nebo NPC. Připadala si osamocená a zcela odtržená od dění. Občas zkontrolovala statistiky jen proto, aby si připomněla, že je stále ve hře. Stromy dostávaly zlověstnější podobu, jejich stíny mátly oko. Bzukot a cvrkot hmyzu se stával stále tišším, až v jednom okamžiku zjistila, že ji obklopilo tísnivé ticho.

Leoně se rozbušilo srdce. Ticho obvykle znamenalo pouze dvě věci. Blížící se problém anebo blížící se smrt. Odlepila oslizlé prsty od rukojeti mačety, dvakrát s nimi zkusmo zahýbala a pak ji znovu pevně sevřela. Ať už to byla její nová schopnost, nebo prostě jen náhoda, něco ji lákalo přijít blíž k hustě rostoucím stromům obrostlých liánami. Namířila zbraň před sebe a protáhla se mezi větvemi.

Chvilku to vypadalo, jako by se procpávala skrz mokré a studené provazy. Záhy ale bujná vegetace zmizela a před ní se rozprostřel mokřad, který nejvíc ze všeho připomínal černozelené jezero s drobnými ostrůvky. Místo vypadalo poklidně a děsivě zároveň. Uprostřed se na vyvýšeném místě skláněla majestátní vrba. Její dlouhé, jako vlasy padající větve ozařovalo jemné světlo.

Stříbrná orchidej!

Zalapala po dechu. I na tu dálku si byla jistá. Jen několik desítek metrů daleko rostla poslední část jejího úkolu.

Leona se rozhlédla ze strany na stranu. Hladina jezera působila jako černé zrcadlo. Skoro to vypadalo, jako by se po něm dalo přejít. Tak naivní však nebyla. Přestože tu a tam zahlédla růst rákos či trčet větev, neměla v úmyslu se k cíli brodit. Mokřad zřejmě nebyl extra hluboký, zato si však uměla dobře představit ohavnosti, které se v něm skrývaly.

Nakonec se rozhodla využít vyvýšených kopečků. Upevnila mačetu na záda a rozběhla se. Skočila přesně a vrstva porostlé hlíny se proti všem očekáváním ani nepropadla. Okamžik hledala balanc a jakmile získala rovnováhu, zůstala chvíli tiše stát.

Nic.

Zhluboka vydechla a připravila se k dalšímu skoku.

Přejete si přijmout Akrobacie (Ob, Vy) jako schopnost?

Ano! Rozhodně ano! Už se nadšeně chystala otevřít statistiky, když náhle kolem ostrůvku zašplouchala voda.

„Ale to ne!“ vyjekla. „Vždyť jsem do té vody ani nestoupla.“

Ozvalo se zavrčení, jako by byl její názor zcela irelevantní. Po hladině se rozběhly vlny a Leona na poslední chvíli přeskočila na jiný plácek, než kolem ní zacvakala ozubená tlama.

Krokolisk, level 7.

Schopnosti: Drtivý stisk, úder ocasem.

Marně pohlédla směrem k vrbě. Vytáhla mačetu a znovu uskočila, jenže již nepočítala s nově nabytou akrobacií. Provedla salto a kombo útok, avšak vůbec nemířila, takže se ke krokoliskovi otočila zády. Se šplouchnutím dopadla do bažinaté vody.

Nebezpečné prostředí: Mokřad úrovně 2, aktuální ochrana je 0.

Efekt: -70 % regenerace staminy, -80 % rychlost pohybu, -50 % rychlost útoku.

Zaúpěla, protože z ní bažina zcela vysála staminu. Zmohla se maximálně na základní útok, který ale na monstrum neměl žádný účinek.

Obdrženo zranění: 42, celkem životů 19/61 (drtivý stisk).

Pokusila se znovu vyškrábat na plácek, ale bez staminy neudělala ani úhybný kotoul. Pocítila simulaci bolesti.

Obdrženo zranění: 28, celkem životů -9/61.

Zemřela jste.

Pokud je na vás monstrum příliš silné, zkuste vylepšit své statistiky nebo vybavení.

IV

Leonin návrat přivítala její osada jakoby nic. Sama musela čekat dvě minuty na znovuzrození. Během té doby buď mohla dokola sledovat svou trapnou smrt, anebo si pouštět herní reklamy. Rozhodla se proto pro třetí možnost, ato zjistit, co se odehrálo vposledních vteřinách.

Přijala jste schopnost Akrobacie.

Úroveň schopnosti: 1

Počet obsazených schopností: 3/4

Popis: Vaše tělo je pružné aohebné. Umíte dobře využívat dynamiku pohybu akaždý útok je spíš smrtícím tancem než obyčejným úderem.

Zlepšuje: Obratnost, vytrvalost.

Účinnost: Zvýšená šance na úhyb avyhnutí se kritickému zásahu. 4% šance na provedení kombo útoku. Zlepšuje jízdní vlastnosti mountů.

Akrobacie byla sice super, ale ten zbytek už tak dobrý nebyl. Do dalšího levelu jí před smrtí chyběly jen 4 body zkušeností. Nejspíš by stačilo nakopnout žábu, jenže po smrti jí úroveň klesla na nulu. Anavíc ztratila všechny předměty, které nasbírala od posledního záchytného bodu. Avzhledem ktomu, že zatím neopustila hranice svého hexu, atudíž jediný záchytný bod byla její osada, začínala od nuly. Vztekle kopla do polorozpadlé kašny avysloužila si pohoršený pohled jednoho zNPC.

„Už jsi přinesla předměty, okteré jsem tě žádala?“ zeptala se kněžka provokativně.

„Pracuju na tom,“ odsekla Leona aotevřela mapu. Ještě stále si úplně nezvykla na ovládací prvky umně rozmístěné vzorném poli. Trošku upravila průhlednost apak se vydala zpátky kmokřadu, kde najde ležet veškeré svoje vybavení.

Cesta jí naštěstí zabrala jen polovinu času. Mobky se spawnuly znovu, ale tentokrát se jejich likvidací nezdržovala. Dokud nebude mít zpátky kořist, nemůže riskovat smrt. Čím víc se blížila kmokřadu, tím jí srdce tlouklo zběsileji. Co když tam nic nenajde avšechny úkoly bude muset plnit znovu? Co když sice Otisk duše nezmizel, ale zůstane viset uprostřed nebezpečného močálu? Násilím spolkla další panické myšlenky adala se do běhu. Stamina jí létala nahoru adolů, virtuální zážitek působil děsivě realisticky.

Břehu dosáhla celá udýchaná azablácená. Nedočkavě se rozhlédla kolem apak to konečně spatřila. Modrý plamen plápolající asi metr nad zemí. Sebrala plamen azkontrolovala zadání úkolu.

Mise: Důstojný chrám

Třída mise: Obyčejná.

Popis: Pomozte své kněžce získat květiny, které potřebuje pro rituály.

Požadavek: Přineste svízel (10/10), koniklec rudý (12/12), sasanka bílá (8/8).

Bonusový požadavek: Přineste sazenici stříbrné orchideje (0/1).

Odměna: Proměnná.

Leona zůstala klečet na jednom koleni azamyšleně sledovala nehnutou hladinu mokřadu. Krokolisk byl level 7 aikdyby se jí ho nějak podařilo vylákat na břeh, se svým levelem proti němu neměla šanci. Ještě se nenaučila ani další techniky apoužívala pouze základní zbraň. Snažila se vzpomenout si, zda příšeru nějak vyprovokovala, avšak žádnou chybu si neuvědomovala. Po ostrůvcích skákala sjistotou. Mohla by zkusit postup zopakovat, ale nejspíš by si přivodila jen další otravnou posmrtnou hlášku apauzu. Kmýtickému ostrovu musela existovat jiná cesta.

Zvedla se zpátky na nohy, levou nohavici přitom pokrýval nános bahna. Bylo vbažině vůbec něco, co nebylo totálně otravné? Zhnuseně protočila oči. Arázem zpozorněla.

Mokřad tvořilo téměř kruhové jezero. Vjeho dosahu rostly gigantické stromy, které tu atam zakořenily ina nánosech bahna vystupujících zhladiny. Na přeskok dělila stromy přílišná vzdálenost, ale jejich koruny už ne. Rozpínaly se do šíře, navzájem se proplétaly asvojí hustotou zcela zamezovaly přístup dennímu světlu.

Tohle už bylo něco! Vyhledala nejbližší strom, na který by se dalo šplhat, upevnila si mačetu na zádech azačala se drápat nahoru.

Kůra stromu vytvářela složitou strukturu, takže se vní dalo dobře zachytit. Její obuv ioblečení krásně kopírovalo tělo. Rozhodla se, že se raději nebude dívat dolů, atak zarputile sledovala cíl. Větev, přitáhnout se, nabrat rovnováhu, nahmátnout oporu aznovu. Aznovu. Čím výš lezla, tím se větve stávaly kluzčími aolezlejšími. Brzy měla celou bílou košili černou jako uhlí. Otváře se jí třely tlející listy aodlupující se kůra nepříjemně klouzala. Vylezla další dva metry apak najednou nic nebylo. Vpanice se přitiskla ke kmeni, protože se neměla kde jinde zachytit. Žaludek se jí zhoupl, když pohlédla pod sebe. Pud sebezáchovy byl příliš silný. Mozek prostě odmítal uznat virtuální realitu. Vše pro ni bylo skutečné.

Když se konečně dokázala jakž takž uklidnit, polkla nahořklé sliny azkusila najít jiný záchytný bod. Jenže další větev rostla mimo její dosah. Pomalu jí docházelo nevyhnutelné. Bude muset skočit.

Leona se jednou rukou přidržela kůry adruhou natáhla před sebe. Nohy se jí po vyplavení adrenalinu třásly ahořely zároveň. Třikrát se zhluboka nadechla apak donutila tělo kpohybu.

Už když se odrážela, tak věděla, že to nevyjde. Byl to ten pocit, kdy víte, že jdete dělat něco, co nechcete, věříte, že to vyjde, apřesto máte tušení, že to nevyjde. Její ruce minuly větev oněkolik čísel. Jakmile po ní sáhla gravitace, prořízl ticho vřískot. Vuších jí zaburácel vítr smíchaný svlastním křikem. To vše trvalo jen vteřinu. Stejně tak to mohla být věčnost.

Obdrženo zranění: 20, celkem životů 41/61 (pád zvelké výšky).

Leona se snámahou zvedla na loktech. Bolela ji žebra, ato ipřes snížené smyslové vnímání. Chvilková dezorientace naštěstí rychle ustoupila. Spadla sice dolů, ale jen asi otři metry. Zůstala napůl viset na široké větvi, jež ji zachytila jako záchranná síť. Poměrně tvrdá síť. Ale stačila na to, aby nezemřela.

Levou nohu přehodila dál přes větev aposunula těžiště, aby na ní seděla bezpečně obkročmo. Pak se začala sunout pozadu ke kmeni. Tam se na chvíli vyčerpaně opřela apohlédla znovu do korun stromu.

Ať už to byla chyba vývojářů, nebo si jen vybrala špatný strom, vzdálenost se opravdu nedala překonat jinak než skokem. Na moment měla chuť celý tenhle dodatečný quest vzdát aprostě se vrátit. Úkol by splnila akněžka by jí dala základní odměnu. Nejdřív ji napadlo, že by se podívala na fórum, aby zjistila, co za orchidej dostane, ale pak jí došla marnost této snahy. Quest byl zcela nový, sama si nepamatovala, že by coby elf plnila něco podobného. Apokud mají iostatníhexy vnové virtuální verzi podobné bonusy, sbažinou se nikdo zdržovat nebude. Oto víc vní zahořela touha pokořit výzvu. Ne! Tohle si ujít nenechá.

Stoupla si, aby vylezla zpět na původní bod, apak jí náhle došla spásná myšlenka. Ještě stále nerozdělila 3 body mezi své atributy. Otevřela staty apořádně si pročetla popisky.

Nejlépe ztoho rozhodně vycházela obratnost. Přidala dva body aposlední vložila do soustředění, které mělo vliv na přesnost. Spokojeně si prohlédla výsledek adala se do šplhání.

Rozdíl pocítila okamžitě. Netušila, jak to hra dělá, ale skutečně nabyla dojmu, jako by se naučila něco nového. Takhle nějak se možná cítil Neo vMatrixu.

Na výchozí místo se dostala rychleji než posledně ajejí sebevědomí citelně vzrostlo. Už když se znovu stavěla na větvi aod smrti pádem ji dělila jen dokonalá balanc, věděla, že tentokrát to vyjde. Připravila se ke skoku, zpevnila tělo apak se prudce vymrštila vysoko do prostoru.

Její dlaně sevřely kůru snebývalo intenzitou. Představa, že se houpe dvacet pět metrů vysoko, málem způsobila paralýzu rukou. Apak se zničeho nic objevila hláška:

Přejete si přijmout Přítel výšek (Ob, So) jako schopnost?

Minimální požadavky: Obratnost 15.

Nad tímhle nemusela přemýšlet. Nikdy vživotě podobný skill nevyužila, ale sušit sloty na potom není vždycky dobrá strategie. Přijmout!

Možná překvapila samu sebe, když se ladným výmykem vyšvihla na větev, přehodila pravou nohu přes, obkročmo se dvakrát zhoupla apak se vymrštila do podřepu. Jako kočka zůstala přikrčená, fascinovaná nově nabytou schopností. Hluboko pod ní se rozkládaly zčernalé plochy močálu.

Využila chvíle, než si zregeneruje staminu, adala se do čtení nové schopnosti.

Přijala jste schopnost Přítel výšek.

Úroveň schopnosti: 1

Počet obsazených schopností: 4/4

Popis: Skutečnou svobodu zažíváte jen nad korunami stromů. Neznáte závrať ani strach zhlubiny. Sebevyšší vrchol hory už nikdy nebude překážkou.

Zlepšuje: Obratnost, soustředění.

Účinnost: Získáváte schopnost pohybu ve výškách. Vzávislosti na úrovni schopnosti se vám otevírají nové možnosti pohybu. Riziko pádu se snižuje o30 %. Rychlost lezení ahorolezectví se zvyšuje o5 %.

Tak tohle bylo super! Spolu sakrobacií bylo vše najednou mnohem snazší. Podobným postupem vyšplhala ještě asi sedm metrů, než byly větve dostatečně husté, aby mohla začít zvažovat přesun vkorunách stromů. Tak nějak čekala střet sdalší obludou, ale kupodivu se nová překážka neobjevila. Jako Tarzan skákala mezi větvemi, občas některou znich použila jako hrazdu, jindy se prostě jen zhoupla na liáně.

Vaše schopnost Přítel výšek se zlepšila! Úroveň schopnosti: 2

Leona poprvé od vstupu do hry zavýskla radostí. Během pěti minut překonala vzdálenost mezi břehem aostrůvkem svrbou. Nakonec vyhledala vhodný strom apo jeho větvích sešplhala dolů.

Její seskok utlumila vrstva huňatého mechu. Vpřikrčení zůstala celou minutu, než se odvážila napřímit apořádně se rozhlédnout kolem dokola.

Nic.

Voda zůstávala klidná. Vjejím nitru se znovu usadil osten nervozity. Orchidej rostla na travnatém plácku ajejí záře zahalovala okolí téměř magickým světlem.

Leona se zhluboka nadechla azavřela oči. Na tohle ani nepotřebovala Šestý smysl. Bylo úplně jasné, co se stane. Buď na ni květina zaútočí, jakmile se jí dotkne, anebo zaútočí něco jiného. Další možností bylo vzedmutí hladiny, které jako tsunami zalije celý ostrůvek aspláchne ji do močálu. Psychicky se připravila na blížící se střet skvětinou avytáhla mačetu. Popošla dva kroky aopatrně do orchideje šťouchla špičkou zbraně.

Nic.

Orchidej se lehce zatřepotala ajejí záře se nezúčastněně linula dál. Dobrá tedy… nastala fáze dvě. Přiklekla akvětinu utrhla.

Ani nyní se apokalypsa nekonala. Stejné ticho, stejný klid. Začala se cítit jako idiot. Každý úkol měl přece své řešení. Ona našla tajnou cestu na ostrov ahra ji proto odměnila. Zvrby sice spadlo několik divných kulatých věcí, ale včas uskočila. Malé chlupaté koule zůstaly bezpečně vrčet vtrávě.

„Někdy příště,“ ušklíbla se.

Uložila orchidej do inventáře apak se vydala zpět ke břehu. Přidané body obratnosti byly užitečné iuskákání. Odrazila se, dopadla přesně doprostřed ostrůvku vyčuhujícího zmočálu, srovnala postoj apřemístila se na další. Po třetím skoku ji však radost opustila.

Těsně za sebou vycítila pohyb.

Krokolisk, level 7.

„Ale no taaak! Do háje! To není…“

Obdrženo zranění: 62 (kritický zásah), celkem životů -1/61 (drtivý stisk).

Zemřela jste.

Návrat do osady provázel proud nadávek. NPC její počínání sledovala schladným klidem akněžka neztrácela čas. „Už jsi přinesla předměty, okteré jsem…“

„Ty už jdi taky do p…“

Leona se kousla do rtu. Ještě by ztratila reputaci. Opět měla prázdný inventář. Opět mohla začít znovu. Kčertu sorchidejí. Vezme, co nasbírala, apak se uvidí. Poklusem se vydala kmočálu, mapu nyní už skoro nepotřebovala.

Ubřehu ji čekal další šok… Veškeré její vybavení se chvělo na ostrůvku desítky metrů daleko. Smutně svěsila ramena. Za všechno mohla ta orchidej. Na jednu stranu to čekala. Objekt byl součástí úkolu, ake všemu bonusového. Bylo jasné, že vývojáři pojistí základní mechaniky a nenechají hráče získat předměty záměrnou smrtí. Plamen duše pak zůstával na nejbližším bezpečném bodě. Pokud hráč například spadnul do propasti, zůstaly všechny jeho věci metr od hrany, kde si je mohl relativně snadno vyzvednout. Někdy se povedlo, že si hra pamatovala záchytné body na „veřejných místech“, ale vtomto případě byl verdikt nevyhnutelný.

Do očí jí vhrkly slzy. Prakticky poslepu se vrhla kdůvěrně známému stromu, zničená představou, že bude muset celou cestu absolvovat znovu. Alespoň, že jí její schopnost pohybu ve výškách opravdu hodně usnadnila práci. Doposud složité úseky překonala bez potíží akupodivu za pár minut shlížela na ostrůvek zkoruny stromu. Schopnost se jí už nezvýšila, nejspíš bylo zapotřebí splnit další požadavky askill checky.

Tentokrát se nezdržovala. Seskočila na zem, pro jistotu sebrala nejdřív obsah celého inventáře ateprve pak zamířila korchideji. Podle systému už jeden kus měla. Co když orchidej neutrhne? Objeví se krokolisk znovu? Nejspíš ano. Pak se ale potměšile usmála. Prostě se vrátí zpátky po stromech. Uškubla pro jistotu ještě jednu orchidej, když už tu stála, avydala se ke kmeni. Aopět ji přešla radost.

Větve začínaly růst příliš vysoko, při seskoku si to ani neuvědomila. Zkusila strom obejmout aposunout se po kmeni výš. Vtu chvíli jí na hlavu spadla chlupatá koule adalší následovala za krk.

„Co to do prdele zase je!“