Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Ing. Pavla Polanská, Ing. Zdeněk Kuneš

DPH 2026

výklad s příklady

Ing. Pavla Polanská připravila výklad
§ 1– 2b, 4, 6c, 6ea, 6g– 6l, 7–10i, 11, 12, 13a, 16– 20, 23–25, 33,
33a, 38–41a, 63–71l, 80–87, 93–94a, 97–97b, 100b, 102, 103, 108, 108a,
109aa–109bm, 110–110za, 110zz–110 zzj + přechodná ustanovení

Ing. Zdeněk Kuneš připravil výklad
§ 3, 4a, 4b, 5–5c, 6, 6b, 6d, 6e, 6f, 13, 14–15b, 20a, 21, 22, 26–32a,
34–37a, 42–62, 72–79e, 89–92i, 95a, 95b, 96, 98–100a, 101–101k, 104–107a,
109–109a, 109bn–109bu, 110zb–110zy + přílohy

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 10 406. publikaci

Realizace obálky Vojtěch Kočí
Sazba a zlom Jan Šístek
Formát ePub Jan Šístek
Odpovědná redaktorka Ing. Michaela Průšová
Počet stran 512
Dvacáté druhé vydání, Praha 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010,
2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021,
2022, 2023, 2024, 2025, 2026

Vytiskla TISKÁRNA V RÁJI, s.r.o., Pardubice

© Grada Publishing, a.s., 2026

ISBN 978-80-271-8475-0 (epub)
ISBN 978-80-271-8451-4 (pdf)
ISBN 978-80-271-5693-1 (print)

Použité právní předpisy a jejich zkratky

zákon o DPH – Zákon č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty

DŘ/daňový řád – Zákon č. 280/2009 Sb., daňový řád

NOZ – Zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník

směrnice Rady – Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty

ZDP – Zákon č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů

nařízení Rady – Nařízení Rady (EU) č. 282/2011 ze dne 15. března 2011, kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty

zákon o spotřebních – Zákon č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních

daních

celní zákon – Zákon č. 242/2016 Sb., celní zákon

celní kodex – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie

prováděcí nařízení – Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2447 ze dne 24. listopadu 2015,

k celnímu kodexu – kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, kterým se stanoví celní kodex Unie

stavební zákon – Zákon č. 283/2021 Sb., stavební zákon

Použité zkratky v publikaci

CZCPA – Číselný kód klasifikace produkce

DAP – Daňové přiznání k dani z přidané hodnoty

DPH – Daň z přidané hodnoty

DUZP – Datum uskutečnění zdanitelného plnění

EU – Evropská unie

GFŘ – Generální finanční ředitelství

SH – Souhrnné hlášení

KH – Kontrolní hlášení

KVKDP – Zápis z jednání Koordinačního výboru s Komorou daňových poradců ČR

DIČ – Daňové identifikační číslo

NSS – Nejvyšší správní soud

SDEU – Soudní dvůr Evropské unie

Úvodem

Dvacáté druhé vydání této publikace obsahuje výklad všech ustanovení zákona o DPH, včetně komentářů k ustanovením zákona o DPH, která byla novelizována v průběhu roku 2025 a k 1. lednu 2026.

Do nového vydání jsou rovněž doplněny nové či upřesněné výklady tohoto zákona, ke kterým došlo v posledním roce.

Výklad všech ustanovení zákona o DPH je doplněn o množství příkladů z praxe, které slouží k lepšímu vysvětlení problematiky. Publikaci tak využijí všichni, kteří se při své práci s DPH setkávají a potřebují této problematice porozumět.

K zásadním změnám s účinností od 1. července 2025 došlo v oblasti uplatnění daně u dodání nemovitých věcí, kde došlo mj. ke zkrácení lhůty pro dodání nemovité věci jako zdanitelného plnění. Současně došlo ke změnám ve vymezení stavebního pozemku a podstatné změny stavby. Od stejného data došlo také ke změnám ve vymezení staveb pro bydlení a staveb pro sociální bydlení a ke změnám ve výpočtu podlahové plochy staveb a obytných prostor pro účely DPH ve vazbě na novou vyhlášku Ministerstva financí. Současně se dílčím způsobem upravila i problematika uplatnění daně u nájmu nemovitých věcí.

Od 1. ledna 2026 se zužuje výčet finančních činností osvobozených od daně bez nároku na odpočet daně. Nově nebudou od daně osvobozené například činnosti, které byly Soudním dvorem Evropské unie v minulosti posouzeny jako činnosti mající povahu vymáhání pohledávek.

K podstatným změnám dochází od 1. ledna 2026 v oblasti vrácení daně. Kromě změn ve lhůtách, způsobu uplatnění nároku na vrácení daně, ev. v dalších podmínkách pro uplatnění nároku na vrácení daně a souvisejících procesních postupech, dochází k zavedení nových typů vrácení daně.

Nově bude moci o vrácení daně žádat osoba povinná k dani se sídlem mimo Evropskou unii, která pořídila nebo dovezla zboží do České republiky, pokud toto zboží následně dodala v tuzemsku plátci daně, kterému vznikla povinnost přiznat daň z dodaného zboží.

Další nový titul pro vrácení daně se týká situace, kdy příjemce plnění bezdůvodně zaplatil daň dodavateli a vrácení této daně se nemůže domoci na dodavateli. K zaplacení bezdůvodně zaplacené daně může dojít například v situaci, kdy dodavatel chybně uplatní daň na plnění, které je předmětem přenesení daňové povinnosti, nebo chybně uplatní daň na plnění, které je dle zákona od daně osvobozené.

Podstatné změny se týkají také vrácení daně fyzickým osobám ze třetích zemí, které zboží nakoupené v České republice vyváží v jejich osobních zavazadlech.

Ing. Zdeněk Kuneš a Ing. Pavla Polanská

Zákon č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty,

ve znění zákona č. 635/2004 Sb., zákona č. 669/2004 Sb., zákona č. 124/2005 Sb., zákona č. 215/2005 Sb., zákona č. 217/2005 Sb., zákona č. 377/2005 Sb., zákona č. 441/2005 Sb., zákona č. 545/2005 Sb., zákona č. 109/2006 Sb., zákona č. 230/2006 Sb., zákona č. 319/2006 Sb., zákona č. 172/2007 Sb., zákona č. 261/2007 Sb., zákona č. 270/2007 Sb., zákona č. 296/2007 Sb., zákona č. 124/2008 Sb., zákona č. 126/2008 Sb., zákona č. 302/2008 Sb., zákona č. 87/2009 Sb., zákona č. 281/2009 Sb., zákona č. 362/2009 Sb., zákona č. 489/2009 Sb., zákona č. 120/2010 Sb., zákona č. 199/2010 Sb., zákona č. 47/2011 Sb., zákona č. 370/2011 Sb., zákona č. 375/2011 Sb., zákona č. 457/2011 Sb., zákona č. 18/2012 Sb., zákona č. 167/2012 Sb., zákona č. 333/2012 Sb., zákona č. 458/2011 Sb., zákona č. 500/2012 Sb., zákona č. 502/2012 Sb., zákona č. 241/2013 Sb., zákonného opatření Senátu č. 344/2013 Sb., zákona č. 196/2014 Sb., zákona č. 262/2014 Sb., zákona č. 360/2014 Sb., zákona č. 377/2015 Sb., zákona č. 113/2016 Sb., zákona č. 188/2016 Sb., zákona č. 243/2016 Sb., zákona č. 298/2016 Sb., zákona č. 33/2017 Sb., nálezu Ústavního soudu č. 40/2017 Sb., zákona č. 170/2017 Sb., zákona č. 225/2017 Sb., zákona č. 371/2017 Sb., zákona č. 283/2018 Sb., zákona č. 6/2019 Sb., zákona č. 80/2019 Sb., zákona č. 256/2019 Sb., zákona č. 283/2020 Sb., zákona č. 299/2020 Sb., zákona č. 343/2020 Sb., zákona č. 527/2020 Sb., zákona č. 609/2020 Sb., zákona č. 284/2021 Sb., zákona č. 355/2021 Sb., zákona č. 363/2021 Sb., zákona č. 371/2021 Sb., zákona č. 93/2022 Sb., zákona č. 366/2022 Sb., zákona č. 432/2022 Sb., zákona č. 251/2023 Sb., zákona č. 285/2023 Sb., zákona č. 349/2023 Sb., zákona č. 417/2023 Sb., zákona č. 469/2023 Sb., a zákona č. 461/2024 Sb. a zákona č. 126/2025 Sb.

Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky:

ČÁST PRVNÍ
ZÁKLADNÍ USTANOVENÍ

HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ

§ 1

Předmět úpravy

Tento zákon zapracovává příslušné předpisy Evropské unie1) a upravuje daň z přidané hodnoty.

Komentář k § 1

Jedná se o základní ustanovení, které stanoví, že tento zákon upravuje daň z přidané hodnoty. Je-li v zákoně použit výraz „daň“, jedná se vždy pouze o daň z přidané hodnoty. Zároveň z ustanovení vyplývá, že česká úprava daně z přidané hodnoty vychází ze souvisejících předpisů Evropské unie, které jsou uvedeny v poznámce pod čarou. Z množství směrnic, které jsou v tomto výčtu uvedeny, je základním předpisem směrnice Rady, která jednotně upravuje základní principy systému daně z přidané hodnoty v rámci celé Evropské unie. Tato směrnice je účinná od 1. ledna 2007 a nahradila původní tzv. šestou směrnici, podle které byl konstruován zákon o DPH ke dni vstupu České republiky do Evropské unie.

§ 2

Předmět daně

(1) Předmětem daně je

a) dodání zboží za úplatu osobou povinnou k dani, která jedná jako taková, s místem plnění v tuzemsku,

b) poskytnutí služby za úplatu osobou povinnou k dani, která jedná jako taková, s místem plnění v tuzemsku,

c) pořízení

1. zboží z jiného členského státu za úplatu s místem plnění v tuzemsku osobou povinnou k dani, která jedná jako taková, nebo právnickou osobou nepovinnou k dani,

2. nového dopravního prostředku z jiného členského státu za úplatu s místem plnění v tuzemsku osobou nepovinnou k dani,

d) dovoz zboží s místem plnění v tuzemsku.

(2) Zdanitelné plnění je plnění, které

a) je předmětem daně a 

b) není osvobozené od daně.

Komentář k § 2

Jedná se o zásadní ustanovení zákona, neboť je zde vymezen předmět daně. Přičemž dani v tuzemsku podléhají jen ta plnění (dodání zboží, poskytnutí služeb, pořízení zboží z jiného členského státu a dovoz zboží ze třetí země), které jsou předmětem daně v tuzemsku, neboť splňují vymezení daná tímto ustanovením. Není-li transakce předmětem daně v tuzemsku, nepodléhá dani v tuzemsku.

Dle odst. 1 jsou předmětem daně, za splnění dále uvedených podmínek, čtyři typy plnění, tzn. dodání zboží, poskytnutí služby, pořízení zboží z jiného členského státu a dovoz zboží ze třetí země.

Aby bylo dodání zboží, poskytnutí služby nebo pořízení zboží z jiného členského státu předmětem daně v České republice, musí být splněna hlavní podmínka, a to, že dané plnění uskutečňuje osoba povinná k dani, která jedná jako taková. Vymezení osoby povinné k dani je uvedeno v § 5 zákona o DPH. Pojem „která jedná jako taková“ se váže zejména k osobám, které jsou ve vztahu k některým jimi vykonávaným činnostem v postavení osoby povinné k dani, a zároveň jsou ve vztahu k jiným činnostem (či jednáním) v postavení osoby nepovinné k dani (např. fyzická osoba podnikající jako OSVČ na základě živnostenského oprávnění vystupuje v souvislosti se svojí podnikatelskou činností jako osoba povinná k dani, ale zároveň v některých svých jednáních vystupuje jako fyzická osoba nepodnikatel). Výjimku z uvedeného obsahuje odst. 1 písm. c) bod 2 komentovaného ustanovení, dle kterého je pořízení nového dopravního prostředku z jiného členského státu předmětem daně v tuzemsku i v případě, že je uskutečněno osobou nepovinnou k dani. Tato výjimka se uplatní výlučně v případě pořízení nových dopravních prostředků, které spadají do definice vymezené v § 19 odst. 1 zákona o DPH. Dovoz zboží ze třetí země je předmětem daně v tuzemsku bez ohledu na to, zda jej uskutečňuje osoba povinná k dani nebo ne.

Dodání zboží, poskytnutí služby nebo pořízení zboží z jiného členského státu uskutečněné osobou povinnou k dani, která jedná jako taková, a dále pořízení nového dopravního prostředku osobou nepovinnou k dani jsou předmětem daně jen v případě, že je plnění uskutečněno za úplatu a má místo plnění v tuzemsku. Co se rozumí pro účely daně z přidané hodnoty úplatou je upraveno v § 4 odst. 1 písm. a) zákona o DPH.

Problematika určení místa plnění je upravena v § 7 až 10i zákona o DPH. Pokud se místo plnění dle uvedených pravidel nachází mimo Českou republiku, není toto plnění předmětem daně v České republice. Zároveň je ale třeba ověřit, zda je předmětem daně v té zemi, ve které má místo plnění. I přesto, že plnění není předmětem daně v tuzemsku, neboť se jeho místo plnění nachází mimo tuzemsko, vztahuje se na tato plnění částečně český zákon o DPH, a to zejména ve vazbě na způsob vykázání těchto plnění v českém daňovém přiznání či souhrnném hlášení, povinnost vystavení daňového dokladu či ve vazbě na možnost uplatnění nároku na odpočet u souvisejících vstupů.

Dovoz zboží ze země mimo Evropskou unii (tzn. ze třetí země) do České republiky je předmětem daně, pokud má tento dovoz zboží místo plnění v tuzemsku. Dovoz zboží s místem plnění v tuzemsku je předmětem daně vždy, bez ohledu na to, zda je zboží dováženo osobou povinnou k dani či osobou nepovinnou k dani a rovněž bez ohledu na to, zda je za zboží poskytnuta úplata.

V odst. 2 je upraveno, že zdanitelným plněním je pouze takové plnění, které je předmětem daně, tzn. splňuje podmínky uvedené v odst. 1, a které není od daně osvobozeno. Tudíž, plnění, která jsou předmětem daně, rozlišujeme na plnění zdanitelná a plnění osvobozená. Nemá-li transakce místo plnění v tuzemsku, není předmětem daně v tuzemsku a nemůžeme ji tudíž označovat jako plnění osvobozené ve smyslu zákona o DPH a to přesto, že dodavatel zboží či poskytovatel služby neuplatňuje českou DPH. Z pohledu zákona o DPH se však jedná o zcela různé kategorie s rozdílnými dopady.

§ 2a

Vynětí z předmětu daně

(1) Předmětem daně není pořízení zboží z jiného členského státu, jestliže dodání tohoto zboží

a) by v tuzemsku bylo osvobozeno od daně podle § 68 odst. 1 až 8 a 10 nebo by byla vrácena daň podle § 80, nebo

b) je v členském státě zahájení odeslání nebo přepravy tohoto zboží předmětem daně s použitím

1. zvláštního režimu pro obchodníky s použitým zbožím, uměleckými díly, sběratelskými předměty a starožitnostmi,

2. přechodného režimu pro použité dopravní prostředky, nebo

3. zvláštního režimu pro prodej veřejnou dražbou.

(2) Předmětem daně není pořízení zboží z jiného členského státu, pokud celková hodnota pořízeného zboží nepřekročila v příslušném ani bezprostředně předcházejícím kalendářním roce 326 000 Kč a pořízení zboží je uskutečněno

a) osobou povinnou k dani se sídlem v tuzemsku, která není plátcem ani osobou uskutečňující pouze plnění, u kterých by neměla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem, jejíž obrat v tuzemsku v bezprostředně předcházejícím kalendářním roce překročil částku podle § 6 odst. 1 nebo jejíž obrat v tuzemsku překročil v příslušném kalendářním roce částku podle § 6 odst. 2 písm. b),

b) osobou povinnou k dani se sídlem nebo provozovnou v jiném členském státě, která

1. je osobou registrovanou do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, která může tento režim využívat a která jedná jako taková, nebo

2. není osobou podle bodu 1 ani plátcem a která je ve všech jiných členských státech osobou s obdobným postavením jako v tuzemsku osoba povinná k dani se sídlem v tuzemsku, která není plátcem,

c) osobou povinnou k dani, na kterou se v jiném členském státě vztahuje společný režim daňového paušálu pro zemědělce, nebo

d) právnickou osobou nepovinnou k dani.

(3) Do celkové hodnoty pořízeného zboží podle odstavce 2 se zahrnuje

a) celková hodnota pořízeného zboží z jiného členského státu bez daně, pokud je zboží odesláno nebo přepraveno do tuzemska, a

b) celková hodnota zboží bez daně pořízeného při prodeji zboží na dálku, pokud je zboží odesláno nebo přepraveno do tuzemska.

(4) Do celkové hodnoty pořízeného zboží podle odstavce 2 se nezahrnuje hodnota pořízeného

a) nového dopravního prostředku,

b) zboží, které je předmětem spotřební daně,

c) zboží uvedeného v odstavci 1.

(5) Odstavce 1 a 2 se nevztahují na pořízení zboží, které je předmětem spotřební daně, a pořízení nového dopravního prostředku.

Komentář k § 2a

Ustanovení definuje plnění, která jsou vyňata z předmětu daně vymezeného v § 2 zákona o DPH, pokud jsou splněny podmínky uvedené v tomto ustanovení a nejedná o dodání zboží specifikované v odst. 5.

Dle odst. 1 písm. a) není předmětem daně pořízení zboží z jiného členského státu, jestliže by dodání tohoto zboží v tuzemsku bylo osvobozeno od daně podle § 68 odst. 1 až 8 a 10 zákona o DPH. Dané odstavce § 68, na které je odkazováno, vymezují plnění, která jsou osvobozena od daně s nárokem na odpočet daně. Příkladně se jedná o dodání zboží při zásobení lodí a letadel, dodání, úpravy, opravy, údržbu či nájem lodí a letadel, dodání zboží a poskytnutí služeb diplomatickým misím, konzulárním úřadům a dalším podobným institucím, dodání zboží či poskytnutí služby ozbrojeným silám jiného členského státu a další specifické situace, pokud dané zboží není novým dopravním prostředkem nebo zbožím, které je předmětem spotřebních daní (viz podmínka uvedená v odst. 5 komentovaného ustanovení).

Předmětem daně není pořízení zboží také v případě, že by u dodání toho zboží byla vrácena daň podle § 80 zákona o DPH, který upravuje vrácení daně osobám požívajícím výsad a imunit. Zavedením této výjimky jsou zachovány pro kupujícího stejné podmínky při pořízení zboží z jiného členského státu jako při dodání téhož zboží v tuzemsku.

Pod písm. b) je specifikováno, že pořízení zboží z jiného členského státu není v tuzemsku předmětem daně, pokud je dodavatelem použit některý ze speciálních režimů, které se uplatňují na dodání specifického zboží nebo při dodání zboží specifickým způsobem. Pokud dodavatel zboží z jiného členského státu použije při dodání jeden z dále uvedených režimů, není pořízení daného zboží do České republiky v tuzemsku předmětem daně:

1. zvláštní režim pro obchodníky s použitým zbožím, uměleckými díly, sběratelskými předměty a starožitnostmi. V zákoně o DPH je tento zvláštní režim upraven v § 90.

2. přechodný režim pro použité dopravní prostředky,

3. zvláštní režim pro prodej veřejnou dražbou.

Přechodný režim pro použité dopravní prostředky a zvláštní režim pro prodej veřejnou dražbou nebyly do zákona o DPH implementovány. I přesto může být zboží v těchto režimech do tuzemska pořízeno z jiného členského státu. Pokud k tomu dojde, není toto pořízení předmětem daně dle komentovaného ustanovení.

Zda dodavatel při dodání zboží uplatnil na dodávané zboží jeden z výše uvedených režimů, by mělo být patrné z dokladu, který k dodání zboží vystaví dodavatel.

Příklad

Firma A, plátce, dodává potraviny na palubu letadla, které provozuje přepravu osob a zboží mezi členskými státy a třetími zeměmi. Takové dodání zboží je osvobozeno od daně s nárokem na odpočet daně podle § 68 odst. 4 zákona o DPH. Jestliže tuzemská osoba B, plátce, provozuje tuto leteckou přepravu a pořizuje potraviny z jiného členského státu, které jsou použity na palubě letadla, jímž je přeprava uskutečňována, dojde při pořízení zboží k naplnění podmínek stanovených v § 2a odst. 1 písm. a) zákona o DPH a pořízení potravin nebude pro plátce B předmětem daně v tuzemsku.

Příklad

Autobazar, plátce, pořizuje ojetý osobní automobil od autobazaru v Německu, který je registrován k dani v Německu. Autobazar dodává automobil ve zvláštním režimu pro obchodníky s použitým zbožím, takže nezdaňuje celou prodejní cenu automobilu, ale pouze uplatní německou daň ze své přirážky uplatněné nad úroveň pořizovací ceny. Autobazar v tuzemsku pořídí ojetý automobil ve zvláštním režimu pro obchodníky s použitým zbožím a pořízení automobilu není pro pořizovatele v tuzemsku předmětem daně dle § 2a odst. 1 písm. b) zákona o DPH, takže daň při pořízení nepřiznává.

V odst. 2 jsou specifikovány další situace, kdy pořízení zboží z jiného členského státu není předmětem daně v tuzemsku. Základní podmínkou pro uplatnění této výjimky je, že celková hodnota pořízeného zboží bez daně nepřekročila v příslušném ani v bezprostředně předchozím kalendářním roce částku 326 000 Kč a pořízení zboží bylo uskutečněno

a) osobou povinnou k dani se sídlem v tuzemsku, která

1. není plátcem, a současně

2. není osobou, která uskutečňuje pouze plnění, u kterých by neměla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem. Přičemž obrat této osoby v tuzemsku v minulém kalendářním roce překročil částku 2 000 000 Kč nebo překročil částku 2 536 500 Kč v příslušném kalendářním roce, nebo

b) osobou povinnou k dani se sídlem nebo provozovnou v jiném členském státě, která

1. je registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko a může tento režim využívat, nebo

2. není osobou podle bodu 1 ani plátcem a která je ve všech jiných členských státech osobou s podobným postavením jako v má v tuzemsku osoba povinná k dani se sídlem v tuzemsku, která není plátcem, nebo

c) osobou povinnou k dani, na kterou se v jiném členském státě vztahuje společný režim daňového paušálu pro zemědělce, nebo

d) právnickou osobou nepovinnou k dani.

Z vymezení uvedeného v písm. a) výše vyplývá, že limit 326 000 Kč se nevztahuje na osoby povinné k dani, které sice nejsou plátcem, ale jejich obrat v tuzemsku z plnění pouze bez nároku na odpočet daně překročil v předchozím kalendářním roce limit 2 000 000 Kč nebo v letošním kalendářním roce 2 536 500 Kč.

Uplatnění vynětí pořízení zboží z předmětu daně, za splnění podmínek uvedených v komentovaném ustanovení, není povinné. Osoba povinná k dani se může rozhodnout vynětí neuplatit (viz následující § 2b zákona o DPH), stát se identifikovanou osobou ve vazbě na pořízení zboží a odvést z tohoto pořízení daň v tuzemsku.

Jestliže pořizují zboží z jiného členského státu do tuzemska zahraniční osoby, mají povinnost registrovat se v tuzemsku podle § 6g za identifikovanou osobu bez ohledu na hodnotu pořizovaného zboží. „Ochranný“ limit 326 000 Kč se na tyto osoby neuplatní nikdy.

Příklad

Neplátce, osoba povinná k dani se sídlem v tuzemsku, uskutečňuje trvale pouze osvobozený pronájem vybraných nemovitých věcí dle § 56a zákona o DPH. Tento pronájem je od daně osvobozen bez nároku na odpočet daně a spadá do obratu v tuzemsku dle § 4a zákona o DPH. Obrat v tuzemsku této osoby za předchozí rok překročil částku 2 000 000 Kč. Uvedená osoba pořídila do tuzemska v tomto roce zařízení pro svoji ekonomickou činnost v hodnotě 250 000 Kč. Pořízení daného stroje je pro tuto osobu předmětem daně, neboť vynětí z předmětu daně dle § 2a odst. 2 nelze uplatnit z důvodu nesplnění podmínek uvedených pod písm. a). Tato osoba se pořízením zařízení stane identifikovanou osobou dle § 6g zákona o DPH, má povinnost podat přihlášku k registraci a odvést daň v tuzemsku z pořízeného zboží. V postavení identifikované osoby není daná osoba oprávněna uplatnit nárok na odpočet daně z pořízeného zboží.

Příklad

Neplátce, osoba povinná k dani se sídlem v tuzemsku, uskutečňuje trvale pouze zdravotní služby osvobozené od daně dle § 58 zákona o DPH. Vzhledem k tomu, že poskytnutí těchto služeb se nezahrnuje do obratu v tuzemsku dle § 4a zákona o DPH, jsou podmínky uvedené v odst. 2 písm. a) splněny, bez ohledu na hodnotu poskytnutých služeb. Uvedená osoba pořídila do tuzemska v tomto roce zařízení pro svoji ekonomickou činnost v hodnotě 250 000 Kč. Pro osobu se jednalo o první pořízení zboží z jiného členského státu za celou dobu výkonu její ekonomické činnosti. Pořízení daného stroje není pro tuto osobu předmětem daně, pokud se rozhodne uplatnit vynětí z předmětu daně dle § 2a odst. 2 zákona o DPH. Ve vazbě na tento nákup zařízení se osoba nestane identifikovanou osobou a nemá povinnost odvést daň v tuzemsku.

Příklad

Firma se sídlem a registrací k dani na Slovensku přemísťuje svoje zboží v ceně 200 000 Kč ze Slovenska do tuzemska. Jedná se o první pořízení zboží dané firmy v tuzemsku. Slovenská firma není registrována do režimu pro malé podniky pro tuzemsko. Takové plnění je v tuzemsku pořízením zboží, na které nelze uplatnit vynětí z předmětu daně z důvodu nesplnění podmínek v § 2a. Místem plnění je podle § 11 zákona o DPH místo ukončení přepravy v tuzemsku, stává se slovenská firma v důsledku pořízení zboží podle § 6g zákona o DPH identifikovanou osobou a přizná v tuzemsku daň. V postavení identifikované osoba není firma oprávněna uplatnit nárok na odpočet daně.

Příklad

Firma se sídlem na Slovensku, neregistrovaná k dani v žádném členském státě, přemísťuje svoje zboží v ceně 200 000 Kč ze Slovenska do tuzemska. Jedná se o první pořízení zboží dané firmy v tuzemsku. Firma je registrována do režimu pro malé podniky pro tuzemsko. Přestože je takové plnění v tuzemsku pořízením zboží a místem plnění je podle § 11 zákona o DPH místo ukončení přepravy v tuzemsku, nestává se slovenská firma v tuzemsku podle § 6g zákona o DPH identifikovanou osobou, protože takové plnění pro ni není předmětem daně v tuzemsku dle § 2a odst. 2 písm. b) bod 1 zákona o DPH. Pokud by slovenská firma chtěla považovat pořízení zboží za předmět daně v tuzemsku, může postupovat dle § 2b zákona o DPH a stát se identifikovanou osobou z titulu tohoto pořízení.

Dle odst. 3 se do celkové hodnoty 326 000 Kč zahrnuje hodnota veškerého zboží, které osoba povinná k dani pořídila z jiného členského státu do tuzemska. Pořízením zboží do tuzemska se rozumí jen situace, kdy je zboží fyzicky odesláno nebo přepraveno z jiného členského státu do tuzemska. Hodnota zboží se do limitu započítává bez daně, tzn., pokud by toto zboží bylo zatíženo DPH v členském státě, ze kterého je zboží dodáváno, nezahrnuje se tato daň do částky 326 000 Kč.

Do hodnoty 326 000 Kč se kromě hodnoty zboží specifikovaného v předchozím odstavci zahrnuje také hodnota veškerého zboží (opět v úrovni bez daně), které osoba povinná k dani pořídila při prodeji zboží na dálku, avšak pouze v případě, že zboží bylo odesláno nebo přepraveno do tuzemska. Co se rozumí prodejem zboží na dálku, je uvedeno v § 4 odst. 9 zákona o DPH.

Ustanovení odst. 3 je třeba uplatňovat ve vazbě na následující odst. 4, který stanoví, jaké zboží (co do jeho typu) se do hodnoty 326 000 Kč nezahrnuje nikdy.

V odst. 4 je stanoveno, že do částky 326 000 Kč se nezapočítává hodnota

a) nového dopravního prostředku,

b) zboží, které je předmětem spotřební daně,

c) zboží, které je uvedeno v odst. 1.

Dle odstavce 5 je pořízení nového dopravního prostředku z jiného členského státu je předmětem daně vždy, bez ohledu na hodnotu dopravního prostředku a bez ohledu na to, zda je pořízení uskutečněno osovou povinnou k dani (viz § 2 odst. 1 písm. c) zákona o DPH). Pokud je nový dopravní prostředek pořízen osobou povinnou k dani, která není plátcem, stává tato osoba identifikovanou osobou dnem pořízení dle § 6g zákona o DPH, pokud se neregistrovala jako identifikovaná osoba dobrovolně dle § 6k zákona o DPH. Definice nového dopravního prostředku je uvedena v § 19 odst. 1 zákona o DPH.

Obdobně, ani u pořízení zboží, které je předmětem spotřební daně, nelze uplatnit limit 326 000 Kč. Za splnění podmínek uvedených v § 2 odst. 1 písm. c) zákona o DPH (tzn. pořízení je uskutečněno osobou povinnou k dani za úplatu a zboží je pořízeno do tuzemska), je pak toto pořízení předmětem daně. Pořizovatel, osoba povinná k dani, která není plátcem, se stává identifikovanou osobou dle § 6g zákona o DPH dnem pořízení. I v tomto případě má pořizovatel možnost registrovat se jako identifikovaná osoba dobrovolně dle § 6k zákona o DPH. Co se rozumí zbožím, které je předmětem spotřební daně je definováno v § 4 odst. 1 písm. k) zákona o DPH.

Naopak, pořízení zboží z jiného členského státu, které je uvedeno v odst. 1, tzn., příkladně se jedná o zboží určené pro zásobení lodí a letadel, dodání, úpravy, opravy, údržba či nájem lodí a letadel, dodání zboží a poskytnutí diplomatickým misím, konzulárním úřadům a dalším podobným institucím, dodání zboží či poskytnutí služby ozbrojeným silám jiného členského státu a další specifické situace, není předmětem daně v tuzemsku, bez ohledu na jeho hodnotu, pokud se nejedná o nový dopravní prostředek nebo zboží, které je předmětem spotřební daně. Obdobně, předmětem daně v tuzemsku není ani pořízení zboží z jiného členského státu, pokud se jedná o pořízení použitého zboží, uměleckého díla, sběratelského předmětu nebo starožitnosti, pokud jsou z jiného členského státu dodány v rámci zvláštního režimu pro obchodníky s použitým zboží, uměleckými díly, sběratelskými předměty a starožitnostmi.

§ 2b

Volba předmětu daně

Osoba, která uskutečňuje pořízení zboží z jiného členského státu, které není předmětem daně podle § 2a odst. 2, se může rozhodnout, že toto pořízení je předmětem daně. Na pořízení zboží z jiného členského státu uskutečněné touto osobou do konce kalendářního roku bezprostředně následujícího po kalendářním roce, ve kterém se takto rozhodla, se nevztahuje § 2a odst. 2.

Komentář k § 2b

Ustanovení umožňuje pořizovateli zboží si zvolit, že pořízení zboží, které není předmětem daně podle § 2a odst. 2 zákona o DPH, bude dobrovolně považovat za předmět daně.

Uvedenou volbu nikdy nemůže učinit plátce. Neboť plátce má vždy povinnost přiznat daň při pořízení zboží, které je dle § 2 zákona o DPH předmětem daně v tuzemsku. Možnost volby se týká osob, které nejsou plátci, ale jsou osobami povinnými k dani a jsou vyjmenovány v § 2a odst. 2 a splňují další podmínky uvedené v § 2a zákona o DPH.

Jestliže se pořizovatel dobrovolně rozhodne, že pořízení zboží bude považovat za plnění, které je předmětem daně, musí obdobná pořízení zboží považovat za předmět daně i celý kalendářní rok, který následuje po roce, ve kterém se pořizovatel takto dobrovolně rozhodl. Po tuto dobu se na takového pořizovatele nevztahuje ustanovení § 2a odst. 2 zákona o DPH.

Příklad

Tuzemská osoba povinná k dani, která není plátcem, pořídí v únoru 2026 ze Slovenska kopírku v hodnotě 35 000 Kč. Pořizovatel se dobrovolně rozhodne, že takové pořízení zboží pro něj je předmětem daně. Toto rozhodnutí znamená, že se stane identifikovanou osobou dnem pořízení dle § 6g zákona o DPH a vznikne mu v tuzemsku povinnost přiznat daň z pořízeného zboží. Zřejmě bude pro pořizovatele výhodnější, aby se registroval jako identifikovaná osoba dobrovolně dle § 6k zákona o DPH před dodáním kopírky za Slovenska a sdělil přidělené české DIČ slovenskému dodavateli. Dodavatel tak dodání osvobodí od slovenské daně a DPH odvede jen pořizovatel v tuzemsku. Předmětem daně se pak pro pořizovatele stane i další případné pořízení zboží z jiného členského státu až do konce roku 2027, a to i v případě, pokud součet hodnot pořízeného zboží nepřekročí limit 326 000 Kč.

§ 3

Územní působnost

(1) Pro účely daně z přidané hodnoty se rozumí

a) tuzemskem území České republiky,

b) členským státem území členského státu Evropské unie s výjimkou jeho území, na které se nevztahuje Smlouva o Evropské unii a Smlouva o fungování Evropské unie,

c) jiným členským státem členský stát s výjimkou tuzemska,

d) třetí zemí území mimo území Evropské unie,

e) územím Evropské unie souhrn území členských států.

(2) Pro účely daně z přidané hodnoty se za území členského státu Evropské unie nepovažuje

a) hora Athos,

b) Kanárské ostrovy,

c) francouzská území uvedená v čl. 349 Smlouvy o fungování Evropské unie,

d) Alandy,

e) Normanské ostrovy,

f) ostrov Helgoland,

g) území Büsingen,

h) Ceuta,

i) Melilla,

j) Livigno,

k) Campione d‘ Italia,

l) italské vody jezera Lugano.

(3) Území Monackého knížectví se pro účely daně z přidané hodnoty považuje za území Francouzské republiky a území ostrova Man se považuje za území Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, území Akrotiri a Dhekelie se považují za území Kypru.

Komentář k § 3

Pojem „tuzemsko“ je definován tak, že zahrnuje území České republiky.

Pojem jiný členský stát byl zaveden k odlišení státu, který je členským státem Evropské unie, ale který není Českou republikou, což odpovídá i dosavadnímu chápání pojmu jiný členský stát. Použití sousloví „jiný členský stát“ tak v textu zákona bude vždy vylučovat Českou republiku. V případě použití vazby „členský stát odlišný od členského státu“ se z podstaty věci může jednat i o Českou republiku, neboť je to v duchu pojmu definovaného v § 3 odst. 1 písm. b) zákona o DPH jakýkoliv členský stát Evropské unie.

Územím Evropské unie jsou Rakousko, Belgie, Kypr, Estonsko, Finsko, Řecko, Maďarsko, Irsko, Itálie, Lotyšsko, Malta, Portugalsko, Slovinsko, Slovensko, Španělsko, Francie, Litva, Německo, Lucembursko, Nizozemí, Bulharsko, Chorvatsko, Dánsko, Polsko, Rumunsko, Švédsko a Česká republika.

Spojené království Velké Británie a Severního Irska se od 1. ledna 2021 považuje za třetí zemi. Na základě protokolu o Severním Irsku má Severní Irsko od 1. ledna 2021 minimálně po dobu čtyř let postavení členského státu. Pro obchodování se zbožím se použijí právní předpisy Evropské unie. Obchodování se zbožím mezi Severním Irskem a Českou republikou je považováno za plnění členskými státy uvnitř Evropské unie – viz Informace GFŘ dostupná na www.financnisprava.cz.

V odst. 2 je uveden výčet území, které se nepovažují za území členského státu Evropské unie a v návaznosti na to tedy ani za území Evropské unie. Tato území se tedy pro účely daně z přidané hodnoty považují za třetí zemi.

Za třetí zemi se považují také francouzské regiony, které jsou uvedeny v čl. 349 Smlouvy o fungování Evropské unie.

V odst. 3 jsou vymezena území, která jsou považována za daňové území Evropské unie, tj. chápou se jako území některého členského státu a dodání zboží z těchto území není považováno za dovoz zboží, ale za pořízení zboží z jiného členského státu a dodání zboží z tuzemska do těchto území je považováno za dodání zboží do jiného členského státu. Vedle území Monackého knížectví a ostrova Man, byla mezi tato území doplněna území Akrotiri a Dhekelie jako součást území Kypru.

Pokud se nemovitá věc nachází na území tuzemska, hledí se na ni pro účely zákona o DPH jako na součást území České republiky, a to přesto, že podle mezinárodních smluv pro orgány přijímacího státu jsou tato území nedotknutelná a bez souhlasu úředníků zastoupeného státu do nich vstoupit nelze, avšak přesto zůstávají integrální součástí území České republiky.

Obdobně se posuzují i nemovité věci na území jiných států, které jsou využívány pro zastupitelství České republiky. Tato území zůstávají součástí území státu, kde se nacházejí.

§ 4

Vymezení základních pojmů

(1) Pro účely tohoto zákona se rozumí:

a) úplatou peněžité nebo nepeněžité protiplnění poskytnuté v přímé souvislosti s plněním včetně dotace přímo vázané k ceně plnění,

b) jednotkovou cenou cena za jednotku množství zboží nebo cena za službu,

c) daní na výstupu daň uplatněná plátcem za zdanitelné plnění podle § 13 až 20 nebo z přijaté úplaty vztahující se k tomuto plnění,

d) nadměrným odpočtem daň odpovídající rozdílu mezi daní na výstupu a odpočtem daně za zdaňovací období v případě, že daň na výstupu je nižší než odpočet daně,

e) uskutečněným plněním dodání zboží nebo poskytnutí služby za úplatu osobou povinnou k dani, která jedná jako taková,

f) osobou registrovanou k dani osoba, které bylo přiděleno daňové identifikační číslo pro účely daně z přidané hodnoty v rámci obchodování mezi členskými státy,

g) zahraniční osobou osoba povinná k dani, která nemá na území Evropské unie sídlo ani provozovnu,

h) u fyzické osoby

1. bydlištěm adresa vedená v základním registru obyvatel nebo v jiné obdobné evidenci, anebo adresa, kterou fyzická osoba uvedla správci daně, pokud neexistuje důkaz, že tato adresa neodpovídá skutečnosti,

2. místem, kde se obvykle zdržuje, místo, kde fyzická osoba obvykle žije z důvodu osobních nebo profesních vazeb; má-li tato osoba profesní vazby v jiné zemi, než ve které má své osobní vazby, je místo, kde se fyzická osoba obvykle zdržuje, určeno osobními vazbami,

3. místem pobytu bydliště, nebo místo, kde se obvykle zdržuje,

i) sídlem adresa místa, kde jsou přijímána zásadní rozhodnutí týkající se řízení osoby a kde se schází její vedení, a adresa sídla, které je zapsáno ve veřejném rejstříku, s tím, že pokud nelze určit pouze jednu adresu, je sídlem adresa místa, kde jsou přijímána zásadní rozhodnutí týkající se řízení osoby; nelze-li v případě fyzické osoby takto sídlo určit, je jejím sídlem adresa místa jejího pobytu,

j) provozovnou organizační složka osoby povinné k dani, která může uskutečňovat dodání zboží nebo poskytnutí služby, neboť je dostatečně stálá a má vhodné personální a technické zdroje,

k) zbožím, které je předmětem spotřební daně, zboží, které je předmětem některé ze spotřebních daní, předmětem daně z pevných paliv nebo předmětem daně ze zemního plynu a některých dalších plynů s výjimkou plynu dodávaného prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy nacházející se na území Evropské unie anebo jakékoli sítě k takové soustavě připojené,

l) osobou neusazenou v tuzemsku osoba povinná k dani, která

1. nemá sídlo v tuzemsku,

2. uskuteční zdanitelné plnění dodání zboží nebo poskytnutí služby s místem plnění v tuzemsku a

3. v tuzemsku nemá provozovnu nebo v tuzemsku má provozovnu, která se tohoto plnění neúčastní,

m) kapitálově spojeným seskupením seskupení osob, na nichž jedna osoba má přímo nebo nepřímo podíl na základním kapitálu nebo hlasovacích právech druhé osoby, anebo jedna osoba má přímo nebo nepřímo podíl na základním kapitálu nebo hlasovacích právech více osob,

n) personálně spojeným seskupením seskupení osob, na jejichž vedení se podílí alespoň jedna shodná osoba,

o) provozovatelem elektronického rozhraní osoba povinná k dani, která za použití elektronického rozhraní, zejména elektronického tržiště, platformy, portálu nebo obdobného prostředku, usnadňuje dodání zboží nebo poskytnutí služby podle přímo použitelného předpisu Evropské unie, kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici o společném systému daně z přidané hodnoty7e).

(2) Zbožím se pro účely daně z přidané hodnoty rozumí hmotná věc.

(3) Za zboží se pro účely daně z přidané hodnoty

a) považuje také

1. živé zvíře,

2. lidské tělo a část lidského těla,

3. právo stavby,

4. plyn, elektřina, teplo a chlad,

b) nepovažují peníze a cenné papíry s výjimkou

1. bankovek a mincí české nebo cizí měny vyrobených pro Českou národní banku nebo obdobnou osobu podle právních předpisů jiného státu,

2. bankovek, státovek a mincí české nebo cizí měny prodávaných pro sběratelské účely za ceny vyšší, než je jejich nominální hodnota nebo přepočet jejich nominální hodnoty na českou měnu; pro tento přepočet se odstavec 8 použije obdobně,

3. cenných papírů vyrobených pro emitenta.

(4) Pro účely tohoto zákona se dále rozumí

a) dopravním prostředkem vozidlo, jiný prostředek nebo zařízení, které jsou určené k přepravě osob nebo zboží z jednoho místa na jiné a které jsou obvykle konstruované pro použití k přepravě a mohou k ní být skutečně použity; za dopravní prostředek se nepovažuje vozidlo, které je trvale znehybněno, ani kontejner,

b) obchodním majetkem majetkové hodnoty, které slouží osobě povinné k dani a jsou touto osobou určeny k uskutečňování ekonomické činnosti,

c) dlouhodobým majetkem obchodní majetek, který je

1. hmotným majetkem podle zákona upravujícího daně z příjmů,

2. odpisovaným nehmotným majetkem podle právních předpisů upravujících účetnictví; hmotný majetek přenechaný k užití na základě smlouvy, pokud je ujednáno a ke dni uzavření této smlouvy je zřejmé, že vlastnické právo k užívanému hmotnému majetku bude za obvyklých okolností převedeno na jeho uživatele, se pro účely daně z přidané hodnoty považuje za dlouhodobý majetek uživatele

3. pozemkem, který je dlouhodobým hmotným majetkem podle právních předpisů upravujících účetnictví7d); pozemek přenechaný k užití na základě smlouvy, pokud je ujednáno, že vlastnické právo k užívanému pozemku bude převedeno na jeho uživatele, se pro účely daně z přidané hodnoty považuje za dlouhodobý majetek uživatele nebo

4. technickým zhodnocením podle zákona upravujícího daně z příjmů, v případě technického zhodnocení hmotného majetku, nebo technickým zhodnocením podle právních předpisů upravujících účetnictví v případě technického zhodnocení dlouhodobého nehmotného majetku,

d) osobním automobilem dopravní prostředek, který má v registru silničních vozidel zapsanou kategorii M1 nebo M1G; pokud zápis kategorie chybí, vymezuje se tato kategorie zvláštním právním předpisem4a),

e) nájmem také podnájem, pacht a podpacht; nájmem se rozumí také zřízení, trvání nebo zánik věcného břemene zřízeného k nemovité věci, pokud jsou naplněny znaky nájmu,

f) přepravou zboží také přeprava peněz a cenných papírů.

g) dodáním zboží s instalací nebo montáží dodání zboží spojené s instalací nebo montáží osobou povinnou k dani, která zboží dodává, nebo jí zmocněnou třetí osobou,

h) dodáním zboží soustavami nebo sítěmi dodání

1. plynu prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy nacházející se na území Evropské unie anebo jakékoli sítě k takové soustavě připojené,

2. elektřiny, tepla nebo chladu sítěmi.

(5) Přemístěním zboží se pro účely tohoto zákona rozumí odeslání nebo přeprava zboží, které je součástí obchodního majetku osoby povinné k dani, mezi členskými státy do členského státu, do něhož je zboží odesláno nebo přepraveno pro účely uskutečňování ekonomické činnosti této osoby, pokud je toto zboží odesláno nebo přepraveno touto osobou nebo jí zmocněnou třetí osobou.

(6) Za přemístění zboží se pro účely tohoto zákona nepovažuje odeslání nebo přeprava zboží pro účely

a) prodeje zboží na dálku do členského státu ukončení odeslání nebo přepravy zboží,

b) dodání zboží s instalací nebo montáží v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží,

c) dodání zboží na palubě lodi, letadla nebo vlaku během přepravy osob uskutečněné na území Evropské unie,

d) dodání zboží soustavami nebo sítěmi,

e) uskutečnění plnění osvobozeného od daně podle § 64, 66 nebo 68, nebo obdobně osvobozeného od daně podle právního předpisu členského státu zahájení odeslání nebo přepravy zboží,

f) poskytnutí služby pro osobu povinnou k dani, zahrnující práce na zboží fyzicky uskutečněné v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží za podmínky, že zboží po provedení prací je vráceno zpět osobě povinné k dani do členského státu, ze kterého bylo zboží původně odesláno nebo přepraveno,

g) přechodného užití zboží v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží pro účely poskytnutí služby osobou povinnou k dani, nebo

h) přechodného užití zboží na dobu nepřekračující 24 měsíců na území členského státu, ve kterém by se na dovoz stejného zboží ze třetí země pro přechodné užití vztahoval celní režim dočasného použití s úplným osvobozením od cla.

(7) Nejde-li nadále o odeslání nebo přepravu zboží pro účely, pro které se odeslání nebo přeprava zboží nepovažují podle odstavce 6 za přemístění zboží, považují se takové odeslání nebo přeprava zboží za přemístění zboží. V takovém případě se má za to, že přemístění zboží nastává v okamžiku, kdy dotčená podmínka přestane být plněna.

(8) Pro přepočet cizí měny na českou měnu se použije kurz platný pro osobu provádějící přepočet ke dni vzniku povinnosti přiznat daň, nebo přiznat uskutečnění plnění, a to

a) kurz, který je

1. kurzem devizového trhu vyhlášeným Českou národní bankou, nebo

2. referenčním směnným kurzem zveřejněným Evropskou centrální bankou; přepočet mezi českou měnou a měnami jinými než euro se provede za použití směnného kurzu každé z těchto měn vůči euru, nebo

b) v případě, že kurz není pro danou měnu vyhlašován nebo zveřejňován podle písmene a), kurz ostatních měn vyhlášený Českou národní bankou.

(9) Prodejem zboží na dálku se pro účely tohoto zákona rozumí dodání zboží, pokud

a) je zboží odesláno nebo přepraveno z členského státu odlišného od členského státu ukončení jeho odeslání nebo přepravy

1. osobou povinnou k dani, která zboží dodává, nebo

2. třetí osobou, zasahuje-li podle přímo použitelného předpisu Evropské unie, kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici o společném systému daně z přidané hodnoty7e), osoba povinná k dani, která zboží dodává, do tohoto odeslání nebo přepravy,

b) je zboží dodáno osobě, pro kterou pořízení zboží není v členském státě ukončení jeho odeslání nebo přepravy předmětem daně, a

c) nejde o dodání nového dopravního prostředku ani o dodání zboží s instalací nebo montáží.

(10) Prodejem dovezeného zboží na dálku se pro účely tohoto zákona rozumí prodej zboží na dálku s tím, že je zboží odesláno nebo přepraveno ze třetí země na území Evropské unie.

Komentář k § 4

Paragraf definuje základní pojmy, se kterými se dále v zákoně pracuje.

V odst. l písm. a) je definován pojem úplata. Pro účely zákona o DPH pojem úplata zahrnuje peněžité nebo nepeněžité protiplnění poskytnuté v přímé souvislosti s plněním, včetně dotace přímo vázané k ceně plnění. Úplatou pro účely DPH je nejen zaplacení penězi nebo prostředky nahrazujícími peníze, ale i zaplacení v nepeněžité formě, tedy i protiplnění poskytnuté ve formě zboží nebo služby. Podstatným znakem, který musí částka poskytnutá v penězích nebo v nepeněžní formě splňovat, aby byla považována za úplatu, je, že byla poskytnuta v přímé souvislosti s plněním. Co se rozumí peněžním prostředkem, je nutné vykládat ve smyslu § 2 odst. 1 písm. c) zákona č. 284/2009 Sb., o platebním styku, ve znění pozdějších předpisů.

Úplatou (resp. její součástí) se rozumí i dotace vázaná k ceně plnění. Za dotaci vázanou k ceně plnění se, ve vazbě na přechodné ustanovení bodu 3, do konce roku 2027 rozumí dotace k ceně podle znění § 4 odst. 1 písm. a) bodu 2 zákona o DPH účinného do 31. prosince 2024. Dotací k ceně se dle uvedeného ustanovení účinného do konce roku 2024 rozuměly veškeré finanční příspěvky poskytované z veřejných prostředků (tj. mohlo jít například o prostředky poskytované ze státního rozpočtu, z rozpočtů územních samosprávných celků, státních fondů, z grantů přidělených podle zvláštního zákona, z rozpočtu cizích států, z grantů Evropské unie či z jiných obdobných programů), které byly přímo vázány na poskytnutá plnění. Naopak, dotací k ceně nebyly (a tudíž ani úplatou) ty dotace, kde uvedená přímá vazba na poskytnutá plnění neexistuje. Mezi dotací k ceně a předmětným plněním musí existovat přímá vazba a zároveň dotace k ceně musí mít přímý vliv na cenu pro zákazníka, kdy příjemce dotace je vázán povinností poskytovat plnění se slevou a výše slevy se váže k jednotkové ceně plnění. Dotace k ceně může zcela nebo zčásti pokrýt cenu, případně náklady, pokud je jimi ovlivněna cena konkrétního poskytnutého plnění. Není rozhodné, zda předmětná dotace k ceně je právně nazývána dotací, příspěvkem, platbou apod., ale důležité je, zda daná úhrada z veřejného rozpočtu naplňuje znaky dotace k ceně. Pokud dodání zboží nebo poskytování služeb uskutečňované na základě příjmů z veřejného rozpočtu (bez ohledu na formu) není činěno za úplatu, pak takové dodání zboží nebo poskytnutí služby není předmětem daně. Za dotaci k ceně se nepovažuje dotace k výsledku hospodaření ani dotace na pořízení dlouhodobého majetku.

Od ledna 2028 dojde k věcné změně ve vymezení pojmu „dotace přímo vázaná k ceně“. Důvodem změny je, že podle SDEU tento pojem zahrnuje pouze ty dotace, které představují celková nebo částečná protiplnění dodání zboží nebo poskytnutí služeb a které jsou vypláceny třetími osobami prodávajícímu nebo poskytovateli. Za dotace přímo vázané k ceně tak budou po 1. lednu 2028 považovány prostředky poskytované ze státního rozpočtu, z rozpočtů územních samosprávných celků, státních fondů, z grantů přidělených podle zvláštního zákona, z rozpočtu cizích států, z grantů Evropské unie či z jiných obdobných programů, a to za předpokladu, že tyto prostředky jsou přímo vázány k ceně plnění. Dotace, která nemá charakter úplaty, protože u ní neexistuje vazba na cenu plnění, není předmětem daně.

Výše uvedené kritérium je třeba uplatnit i na dotace k výsledku hospodaření. I u těchto typů dotací je třeba posoudit, zda se v konkrétním případě nejedná o dotaci přímo vázanou k ceně z toho důvodu, že dotace je přímo vázaná k ceně plnění. Rozhodující jsou vždy charakteristiky dotace, tzn. její věcný obsah, a nikoliv název dotace. Z tohoto důvodu dotaci, která je určena pouze na pořízení majetku, nelze považovat za dotaci přímo vázanou k ceně.

Odklad účinnosti nového vymezení pojmu „dotace vázaná k ceně“ byl zvolen zejména proto, aby mohla být v mezidobí vydána příslušná metodika ze strany GFŘ. Změna vymezení pojmu bude mít dopad zejména na obce a další samosprávné celky.

V odst. 1 písm. e) je vymezeno, že uskutečněným plněním se rozumí dodání zboží nebo poskytnutí služby uskutečněné osobou povinnou k dani (která jedná jako taková) za úplatu, bez ohledu na místo plnění, tj. veškerá dodání či poskytnutí, která spadají do působnosti daně podle směrnice Rady. Uskutečněnými plněními jsou jak plnění s místem plnění v tuzemsku, tak plnění s místem plnění mimo tuzemsko.

V odst. 1 písm. f) je uvedena definice osoby registrované k dani, kterou se rozumí jakákoliv osoba (tedy právnická nebo fyzická), které bylo přiděleno daňové identifikační číslo pro účely daně v rámci obchodování mezi členskými státy. Uvedená definice se vztahuje jak na osoby registrované k dani v jiném členském státě, tak na plátce nebo identifikované osoby registrované v tuzemsku. Podmínka přidělení daňového identifikačního čísla v rámci obchodování mezi členskými státy má význam ve vztahu k těm státům Evropské unie, které přidělují speciální daňová identifikační čísla v případě, že osoba povinná k dani uskutečňuje i přeshraniční dodávky zboží nebo služeb.

V odst. 1 písm. h) jsou definovány pojmy bydliště fyzické osoby, místo, kde se fyzická osoba převážně zdržuje a místo pobytu fyzické osoby. Uvedené pojmy mají význam především pro určení místa plnění u některých služeb, poskytovaných osobám nepovinným k dani. Specifická definice uvedených pojmů je nezbytná zejména z důvodu provázanosti zákona o DPH na nařízení Rady a dále s ohledem na skutečnost, že český právní řád vymezuje některé pojmy odlišně. Konkrétně definice pojmu bydliště obsažená v § 80 odst. l NOZ vychází z faktického stavu („člověk má bydliště v místě, kde se zdržuje s úmyslem žít tam s výhradou změny okolností trvale“). Nařízení Rady a zákon o DPH však vymezují pojem bydliště ve smyslu úředně vedeného stavu jako adresu vedenou v evidenci obyvatelstva či u správce daně, pokud neexistuje důkaz, že tato adresa neodpovídá skutečnosti. Přesná provázanost pojmů zákona o DPH a pojmů přímo použitelného nařízení Rady je významná zejména pro účely pravidel pro stanovení místa plnění při poskytnutí určitých služeb osobě nepovinné k dani, kde se stanoví, že místo příjemce služby se určí podle přímo použitelného nařízení Rady.

V odst. 1 písm. i) je zavedena definice sídla, která se vztahuje jak na všechny osoby povinné k dani (na osoby fyzické i právnické), tak i na osoby nepovinné k dani (na osoby fyzické i právnické). Sídlem se rozumí adresa místa, kde jsou přijímána zásadní rozhodnutí týkající se řízení dané osoby a kde se schází její vedení, a adresa sídla, které je zapsáno ve veřejném rejstříku. V případě, že podle tohoto kritéria nelze určit pouze jednu adresu, je sídlem místo, kde jsou přijímána zásadní rozhodnutí týkající se řízení dané osoby. V případě fyzické osoby povinné k dani může nastat situace, kdy nelze místo vedení dle této definice určit. V takovém případě se za sídlo této osoby považuje místo jejího pobytu.

Uvedené ustanovení vychází z čl. 10 nařízení Rady, dle kterého se sídlem ekonomické činnosti osoby povinné k dani rozumí místo, kde dochází k výkonu ústřední správy podniku. Při určování tohoto místa se bere v úvahu místo, kde jsou přijímána zásadní rozhodnutí týkající se obecného řízení podniku, místo statutárního sídla podniku, a místo, kde se schází vedení podniku. Nelze-li podle těchto kritérií s jistotou určit sídlo ekonomické činnosti, je určujícím kritériem místo, kde jsou přijímána zásadní rozhodnutí týkající se obecného řízení podniku.

V odst. 1 písm. j) je vymezen pojem provozovna; ve smyslu dále uvedeného se jedná o provozovnu poskytovatele plnění. Zákon o DPH totiž pojem provozovna používá ve více významech. Jednak jako provozovnu poskytovatele plnění definovanou v tomto ustanovení, dále jako provozovnu příjemce plnění pro účely stanovení místa plnění v případě služeb poskytnutých provozovně osoby povinné k dani dle § 9 zákona o DPH a dále jako provozovnu pro účely zvláštního režimu jednoho správního místa definovanou v § 110b zákona o DPH.

Toto několikeré pojetí provozovny vychází z nařízení Rady, které vymezuje provozovnu poskytovatele plnění v čl. 11 odst. 2 a čl. 53 a provozovnu příjemce plnění v čl. 11 odst. l. V této souvislosti je nutno upozornit, že pojem provozovna je pro účely daně z přidané hodnoty vymezen autonomně a nelze zaměňovat nebo klást rovnítko mezi provozovnu pro účely daně z přidané hodnoty a stálou provozovnu z pohledu daně z příjmů. Existence stálé provozovny z pohledu daně z příjmů automaticky neznamená, že došlo ke vzniku provozovny pro účely daně z přidané hodnoty.

Definice provozovny obsažená v zákonu o DPH vychází z pojmu „organizační složka osoby povinné k dani“. Tento pojem byl zvolen navzdory tomu, že je v praxi často nesprávně významově omezován na organizační složku závodu zapsanou v obchodním rejstříku. Mezi tyto dva pojmy však nelze klást rovnítko.

Provozovna pro účely zákona o DPH je širším pojmem než provozovna zakotvená v občanském zákoníku. Provozovnou pro účely daně z přidané hodnoty se tak rozumí veškeré organizační složky, tj. ty, které se do rejstříků zapisují (např. odštěpný závod), ale také ty, které se nezapisují.

Organizační složka osoby povinné k dani musí splňovat určité podmínky, aby mohla být pro účely zákona o DPH považována za provozovnu poskytovatele plnění. Organizační složka se musí vyznačovat dostatečnou úrovní stálosti a vhodnou strukturou z hlediska lidských (personálních) a technických zdrojů pro to, aby mohla uskutečňovat dodání zboží nebo poskytnutí služeb. Konkrétní požadavky na stálost, strukturu a vybavení organizační složky se tak budou lišit v závislosti na typu, rozsahu atd. jí dodávaného zboží nebo poskytovaných služeb.

V odst. 1 písm. k) je definován pojem zboží, které je předmětem spotřební daně. Za zboží, které je předmětem spotřební daně, se pro účely zákona o DPH považuje zboží podléhající spotřební dani dle zákona o spotřebních daních, ale i zboží podléhající dani z plynu dle části čtyřicáté páté zákona č. 261/2007 Sb., o stabilizaci veřejných rozpočtů, ve znění pozdějších předpisů, s výjimkou plynu dodávaného prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy nacházející se na území Evropské unie anebo jakékoliv sítě k takové soustavě připojené. Dále se za zboží, které je předmětem spotřební daně, považuje pro účely zákona o DPH i zboží podléhající dani z pevných paliv dle části čtyřicáté šesté zákona č. 261/2007 Sb., o stabilizaci veřejných rozpočtů, ve znění pozdějších předpisů. Elektřina, která podléhá dani z elektřiny dle části čtyřicáté sedmé zákona č. 261/2007 Sb., o stabilizaci veřejných rozpočtů, se pro účely zákona o DPH nepovažuje za zboží podléhající spotřební dani.

V odst. 1 písm. l) je definován pojem osoba neusazená v tuzemsku. Osobou neusazenou v tuzemsku se rozumí právnická nebo fyzická osoba povinná k dani, která nemá v tuzemsku sídlo ani provozovnu a která uskuteční zdanitelné plnění spočívající v dodání zboží nebo poskytnutí služby, které mají místo plnění v tuzemsku. Pokud tato osoba má v tuzemsku provozovnu, považuje se za osobu neusazenou v tuzemsku pouze v případě, že se daná provozovna poskytování předmětného plnění neúčastní (tzn., plnění není poskytováno prostřednictvím této provozovny). Osobou neusazenou v tuzemsku tak může být osoba povinná k dani registrovaná v jiném členském státě, osoba povinná k dani neregistrovaná v jiném členském státě nebo zahraniční osoba, tzn., osoba se sídlem mimo Evropskou unii, která je definována v písm. g) téhož ustanovení.

V odst. 1 písm. o) je definován provozovatel elektronického rozhraní. Pojem provozovatel elektronického rozhraní se váže na zdanění prodeje zboží na dálku. Provozovatelem elektronického rozhraní se rozumí osoba povinná k dani, která usnadňuje dodání zboží nebo poskytnutí služby, ke kterým dochází za použití elektronického rozhraní. Elektronickým rozhraním se rozumí elektronické tržiště, platforma, portál nebo obdobný prostředek. Vymezení, co se rozumí pod pojmem „usnadňuje“ vyplývá z čl. 5b a 54b nařízení Rady. Ve smyslu těchto ustanovení se pojmem „usnadňuje“ rozumí takové použití elektronického rozhraní, při kterém mohou příjemce a poskytovatel služeb nebo dodavatel nabízecí prodej zboží navázat prostřednictvím tohoto elektronického rozhraní kontakt. Uvedené články nařízení Rady dále vymezují případy, kdy elektronické rozhraní poskytnutí služeb nebo dodání zboží naopak neusnadňuje. Jedná se o případy, kdy elektronické rozhraní

a) přímo nebo nepřímo nestanoví žádnou z podmínek, za nichž se dodání zboží nebo poskytnutí služeb uskutečňuje, a 

b) přímo nebo nepřímo se nepodílí na schvalování poplatku příjemci, a

c) přímo nebo nepřímo se nepodílí na objednávce nebo dodávce zboží nebo poskytnutí služby.

Pokud jsou zároveň naplněny podmínky uvedené výše pod písm. a) až c), elektronické rozhraní se na dodání zboží nebo na poskytnutí služeb nepodílí. Pokud osoba povinná k dani provozující elektronické rozhraní zajišťuje pouze zpracování plateb obdržených v souvislosti s dodáním zboží nebo poskytnutím služeb, tvorbu soupisu prodávaného zboží nebo nabízených služeb nebo pouhé přesměrování zákazníků na jiná elektronická rozhraní, nepovažuje se rovněž za provozovatele elektronického rozhraní, který usnadňuje dodání zboží nebo poskytnutí služeb.

Odst. 2 definuje, že zbožím se pro účely zákona o DPH rozumí hmotná věc. Pojem „zboží“ zahrnuje jak věci movité, tak věci nemovité a dále věci, které zákon o DPH považuje za zboží a jsou vymezeny v odst. 3. Dělení věcí na hmotné a nehmotné upravuje ustanovení § 496 NOZ, dělení na věci movité a nemovité § 498 NOZ. S ohledem na to, že hmotnou věcí je i nemovitá věc, zahrnuje pojem „zboží“ i nemovitou věc.

Odst. 3 vymezuje, co dalšího se pro účely zákona o DPH považuje za zboží.

Za zboží se výslovně považuje živé zvíře. Postavení zvířete ve vztahu k věcem upravuje § 494 NOZ. Zvíře podle soukromoprávní úpravy není věcí, ale ustanovení o věcech se na něj použijí obdobně v rozsahu, ve kterém to neodporuje jeho povaze. Úprava týkající se lidského těla a jeho částí je obsažena v § 493 NOZ, kde je stanoveno, že se z pohledu soukromoprávních předpisů nejedná o věc. Z pohledu zákona o DPH je ale část lidského těla zahrnuta pod pojmem zboží, stejně jako lidské tělo (neživý člověk). Na přepravu lidského těla (pohřební služby) se tak použijí ustanovení o přepravě zboží.

Za zboží se mj. výslovně prohlašuje i právo stavby. Z hlediska soukromého práva je právo stavby nehmotnou nemovitou věcí. Pro účely zákona o DPH se však považuje za zboží.

Zbožím je pro účely zákona o DPH i plyn, elektřina, teplo a chlad. Voda, která není v tomto ustanovení výslovně uvedena, se považuje za zboží také, neboť ji lze zařadit mezi hmotné věci.

Poskytnutí peněz je považováno za zdanitelné plnění pouze v případě peněz považovaných pro účely zákona o DPH za zboží podle § 4 odst. 3 písm. a) a b), tj. v případě jejich dodání pro sběratelské účely nebo při jejich dodání výrobcem České národní bance. Obdobně nejsou za zboží považovány cenné papíry, opět s výjimkou případů stanovených v § 4 odst. 3 písm. c) zákona o DPH. Cenné papíry jsou považovány za zboží v případě jejich dodání v listinné podobě výrobcem jejich emitentovi. V tomto případě se na cenné papíry hledí jako na polygrafický výrobek a při jejich dodání se uplatní příslušná sazba daně.

Výše uvedené se uplatní na dodání peněz a cenných papírů v rámci tuzemska, na pořízení cenných papírů z jiného členského státu nebo na jejich dovoz ze třetí země.

V odst. 4 jsou definovány další pojmy používané zákonem o DPH.

V odst. 4 písm. a) je vymezeno, co se pro účely zákona o DPH rozumí dopravním prostředkem. Definice dopravního prostředku vychází čl. 38 nařízení Rady. S ohledem na to, že nařízení Rady je přímo účinné, tzn., není třeba příslušná ustanovení nařízení Rady transponovat do českého zákona o DPH, je nutno podle výše uvedených článků nařízení Rady postupovat a řídit se jimi.

Definice dopravního prostředku zahrnuje všechna motorová pozemní vozidla, a to bez ohledu na to, zda jsou nebo nejsou určena k provozu na pozemních komunikacích. Z definice dopravního prostředku v čl. 38 nařízení Rady pak vyplývá, že dopravním prostředkem jsou i nemotorizovaná vozidla a jiná zařízení a prostředky konstruované k přepravě osob nebo předmětů z jednoho místa na jiné. A to bez ohledu na to, zda mají vlastní pohon. Dopravním prostředkem z pohledu zákona o DPH jsou tedy automobily, motocykly, jízdní kola, přívěsy a návěsy, železniční vagóny a zemědělské traktory. Za dopravní prostředky se nepovažují vozidla, která jsou trvale znehybněna nebo kontejnery.

Odst. 4 písm. b) definuje obchodní majetek. Ve vazbě na rozhodnutí SDEU C-291/92 Dieter Armbrecht je do ustanovení promítnuta zásada, že osoba povinná k dani je oprávněna určit, zda, popřípadě v jaké části, majetkové hodnoty zařadí do svého obchodního majetku. Povinnost účtování o obchodním majetku nebo povinnost vedení evidence tohoto majetku vyplývá z ustanovení § 100 odst. 3 zákona o DPH.

V odst. 4 písm. c) je uvedeno, jaký obchodní majetek se pro účely zákona o DPH považuje za dlouhodobý majetek.

První kategorií obchodního majetku, který se pro účely DPH považuje za dlouhodobý majetek, je hmotný majetek vymezený v ZDP. Stejně jako pro účely ZDP je hmotný majetek pro účely zákona o DPH v současné době omezen vstupní cenou 80 000 Kč v případě, že se jedná o samostatné movité věci, popřípadě soubory hmotných movitých věcí se samostatným technicko-ekonomickým určením, které mají provozně-technické funkce delší než jeden rok. Hmotným majetkem jsou i další kategorie majetku vymezené ustanovením § 26 zákona ZDP.

Dlouhodobým majetkem uživatele se dále rozumí hmotný majetek vymezený ZDP, který je uživateli přenechán k užití na základě smlouvy, pokud je v této smlouvě ujednáno a kde dni uzavření této smlouvy je zřejmé, že vlastnické právo k užívanému majetku bude za obvyklých okolností převedeno na uživatele. Přenechání zboží k užívání na základě smlouvy splňující uvedené charakteristiky je považováno za dodání zboží podle § 13 odst. 3 písm. c) zákona o DPH. Uvedená úprava v § 4 odst. 4 písm. c) a § 13 odst. 3 písm. c) zákona o DPH vychází z rozhodnutí SDEU C-164/16 Mercedes-Benz Financial Services UK Ltd., kde SDEU potvrdil, že text směrnice Rady „smlouva o nájmu, v níž je stanoveno, že za obvyklých okolností bude vlastnické právo převedeno nejpozději k okamžiku zaplacení poslední splátky“ musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na typovou smlouvu o nájmu s opcí odkupu, pokud lze z finančních smluvních podmínek vyvodit, že se využití opce jeví jako jediná ekonomicky rozumná volba, kterou bude moci nájemce v daném okamžiku učinit, pokud je smlouva plněna až do konce. Z odůvodnění rozsudku C-164/16 dále vyplývá, že předmětné ustanovení směrnice Rady předpokládá, že smlouva, na jejímž základě dochází k předání věci, musí obsahovat výslovnou klauzuli o přechodu vlastnictví k této věci z leasingového pronajímatele na leasingového nájemce. Zadruhé musí z ustanovení smlouvy, objektivně posuzovaných k okamžiku jejího podpisu, jasně vyplývat, že vlastnické právo k věci přejde automaticky na leasingového nájemce, jestliže smlouva bude plněna podle plánu až do jejího konce.

Dlouhodobým nehmotným majetkem se pro účely zákona o DPH rozumí obchodní majetek, který je odepisovaným nehmotným majetkem vymezeným účetními předpisy.

Dlouhodobým majetkem pro účely DPH je i pozemek, který je dlouhodobým hmotným majetkem podle účetních předpisů a pozemek, který účetní předpisy vymezují jako dlouhodobý hmotný majetek a který je přenechán k užití na základě smlouvy, ve které je ujednáno, že vlastnické právo k užívanému pozemku bude převedeno na uživatele (viz komentář uvedený u hmotného majetku ve vztahu k obdobnému vymezení smlouvy).

Technickým zhodnocením zákon o DPH rozumí technické zhodnocení hmotného majetku definované zákonem o daních z příjmů nebo technické zhodnocení dlouhodobého nehmotného majetku vymezené účetními předpisy. V souvislosti s pojmem technické zhodnocení upozorňujeme na specifické chápání technického zhodnocení pro účely zákona o DPH, kdy je za technické zhodnocení chápán souhrn výdajů za každou jednotlivou akci, nikoliv souhrn výdajů za celý kalendářní nebo hospodářský rok. Tento závěr vyplývá z KVKDP 343/13.10.11 Technické zhodnocení.

Od ledna 2025 došlo ke zrušení kategorie dlouhodobého majetku vytvořeného vlastní činností a speciální úpravy týkající se pořízení tohoto majetku z pohledu daně z přidané hodnoty. Ve vazbě na zrušení kategorie tohoto majetku zavedl bod 5 přechodných ustanovení k novele zákona o DPH účinné od 1. ledna 2025 postup pro situace, kdy plátce vytvářel majetek dle zákona o DPH ve znění účinném do 31. prosince 2024 a tento majetek nebyl k 31. prosinci 2024 uveden do stavu způsobilého k užívání.

Bod 5 přechodných ustanovení obsahuje dvě varianty, jak v daném případě postupovat. První varianta je základní. V případě pořizování dlouhodobého majetku vytvořeného vlastní činností, které začalo do konce roku 2024, se až do jeho uvedení do stavu způsobilého k užívání, které nastane po 1. lednu 2025, pro uplatnění daně, jakož i práv a povinností s tím souvisejících, použije znění zákona o DPH účinné do 31. prosince 2024. Podmínkou pro tento postup je, že před 1. lednem 2025 plátci vznikl nárok na odpočet daně u přijatého zdanitelného plnění, které se stalo (stav „stalo“ je navázán na stav v účetnictví) součástí pořizovaného dlouhodobého majetku. Jinými slovy to znamená, že plátce bude při pořizování dlouhodobého majetku vytvořeného vlastní činností, které začalo před 1. lednem 2025, uplatňovat plný nárok na odpočet daně. Následně, poté co plátce po 1. lednu 2025 tento majetek uvede do stavu způsobilého k užívání, vznikne plátci povinnost přiznat daň na výstupu, jako kdyby došlo k fikci dodání zboží podle ustanovení § 13 odst. 4 písm. b) zákona o DPH ve znění účinném do 31. prosince 2024. Ve stejném zdaňovacím období, kdy plátce uvede majetek do stavu způsobilého k užívání, je plátce oprávněn si z tohoto plnění uplatnit nárok na odpočet daně. Výše tohoto nároku se odvíjí od účelu použití tohoto majetku podle obecně platných principů pro uplatnění nároku na odpočet v částečné výši podle § 72 odst. 9 zákona o DPH (do 31. prosince 2024 se jednalo o ustanovení § 72 odst. 8 zákona o DPH).

Druhá varianta, jak může postupovat plátce, který vytvářel majetek dle zákona o DPH ve znění účinném do 31. prosince 2024 a do tohoto data nedošlo k uvedení daného majetku do stavu způsobilého k užívání, představuje volbu v situaci, kdy k uvedení majetku vytvářeného vlastní činností do stavu způsobilého k užívání dojde nejdříve v kalendářním roce 2026. V daném případě může plátce u zdanitelných plnění přijatých od 1. ledna 2025 postupovat dle znění zákona o DPH účinném od 1. ledna 2025. Plátce je v případě postupu dle této varianty povinen provést jednorázovou úpravu, kdy sníží odpočet daně uplatněný ve vazbě na pořizování daného majetku ve zdaňovacích obdobích do konce roku 2024. Snížení odpočtu daně bude odpovídat rozdílu mezi nárokem na odpočet daně, který plátce uplatnil, a nárokem na odpočet daně ve výši, na který by měl plátce nárok, pokud by tento nárok uplatnil ke dni uvedení majetku do stavu způsobilého k užívání.

U majetku vytvářeného vlastní činností, jehož pořizování bylo zahájeno 1. ledna 2025 a později, je plátce povinen postupovat již dle znění zákona o DPH účinného od tohoto data. S ohledem na zrušení zvláštního postupu pro majetek vytvořený vlastní činností plátce postupuje podle standardních pravidel, tj. při pořizování dlouhodobého majetku uplatňuje pouze částečný nárok na odpočet daně, a to buď v poměrné výši za použití poměrného koeficientu dle § 75, nebo pomocí koeficientu dle § 76 zákona o DPH, případě pomocí kombinace těchto koeficientů. Návazně, v roce uvedení předmětného majetku do stavu způsobilého k užívání (tzv. rok pořízení), plátce provede jen standardní „sjednocující“ kroky na straně odpočtů dle § 75 odst. 7 až 9 nebo dne § 76 odst. 10 zákona o DPH.

Odstavec 4 písm. e) jednoznačně stanoví, že na pacht i na podpacht se z pohledu zákona o DPH pohlíží jako na nájem. Tato změna však nikterak nemění skutečnost, že pojem nájem je nutné vykládat eurokonformně ve vazbě na rozhodnutí SDEU C-275/01 Sinclair Collis a další. Pro účely zákona o DPH se za nájem považuje také podnájem a zřízení, trvání nebo zánik věcného břemene zřízeného k nemovité věci, pokud jsou splněny znaky nájmu. Význam pojmu „nájem“ se pro oblast daně z přidané hodnoty rozšířil o věcná břemena k nemovité věci v reakci na rozsudek SDEU C-326/99 Goed Wonen, kde je uvedeno, že pro uplatnění daně a osvobození od daně je na zřízení věcného břemene, které je sjednáno na dobu určitou a je poskytnuto za úplatu, pohlíženo jako na nájem nemovité věci, pokud jsou zároveň naplněny znaky nájmu ve smyslu judikatury SDEU.

Pojmy pacht a podpacht vychází z § 2332 a násl. NOZ. Principem pachtu je, že se propachtovatel (tzn. vlastník věci) zavazuje přenechat pachtýři věc k dočasnému užívání a požívání. Pachtýř se v této souvislosti zavazuje platit propachtovateli pachtovné nebo mu poskytnout poměrnou část výnosu plynoucí z pachtu věci. S ohledem na převod možnosti věc užívat a požívat se například v případě zemědělských pozemků uzavírá smlouva o pachtu, a nikoliv o nájmu tak, aby pachtýř mohl dané pozemky pro svoji činnost využívat (obdělávat).

Z ustanovení odst. 4 písm. f) vyplývá, že přeprava peněz a cenných papírů se z pohledu zákona o DPH považuje za přepravu zboží. Toto pravidlo se uplatní i v případech, kdy převážené peníze nebo cenné papíry nejsou považovány za zboží podle § 4 odst. 3 zákona o DPH.

V odst. 4 písm. g) je vymezeno, co se rozumí dodáním zboží s instalací nebo montáží. Jde o specifický typ dodání zboží, jehož charakteristickým rysem je, že montáž nebo instalaci dodávaného zboží provádí dodavatel nebo jím zmocněná třetí osoba. Problémy vznikají při rozlišení, zda má poskytované dodání zboží charakter dodání zboží s přepravou nebo se jedná o dodání zboží s instalací a montáží, ev. poskytnutí služby spojené s nemovitostí. Správné rozlišení typu plnění mezi těmito kategoriemi může být důležité zejména v případě, že je místem plnění služby nebo dodání zboží jiný členský stát nebo je místem plnění tuzemsko a plnění je poskytnuto osobou neusazenou v tuzemsku.

V odst. 4 písm. h) je vymezen pojem dodání zboží soustavami nebo sítěmi, který se týká výhradně dodávek plynu, elektřiny, tepla a chladu specifickým způsobem, který je pro tyto komodity typický. V případě plynu se jedná o jeho dodání prostřednictvím přepravní nebo distribuční soustavy na území Evropské unie nebo sítí připojených k této soustavě. V případě dodání elektřiny, tepla a chladu se jedná o dodání sítěmi určenými pro dodávky těchto komodit. Na dodání uvedeného zboží sítěmi nebo soustavami se vztahují specifická pravidla pro určení místa plnění, která jsou uvedena v § 7a zákona o DPH.

V odst. 5 je definováno, co se rozumí pod pojmem přemístění zboží. O přemístění zboží se z pohledu zákona o DPH jedná v případě, kdy osoba povinná k dani odešle nebo přepraví (nebo si nechá odeslat nebo přepravit třetí osobou) zboží, které je součástí obchodního majetku této osoby, z jednoho členského státu do jiného. Důvodem pro přemístění majetku je uskutečňování ekonomické činnosti. K přemístění dochází, jestliže je obchodní majetek osoby povinné k dani odeslán nebo přepraven mezi členskými státy, aniž by došlo u tohoto majetku k převodu práva nakládat s tímto majetkem jako vlastník. Návazně ustanovení § 13 odst. 6 zákona o DPH stanoví fikci, že přemístění zboží plátcem z tuzemska do jiného členského státu je považováno za dodání zboží za úplatu.

V odst. 6 jsou vyjmenovaná plnění, která se naopak za přemístění zboží nepovažují. Za přemístění zboží se nepovažuje odeslání nebo přeprava zboží do jiného členského státu uskutečněná pro účely následného

a) prodeje zboží na dálku do členského státu, ve kterém je odeslání nebo přeprava zboží osoby povinné k dani ukončena. Prodej zboží na dálku je vymezen v § 4 odst. 9, místo plnění při prodeji zboží na dálku je vymezeno v § 8 zákona o DPH. Obdobná úprava je ve všech ostatních členských státech. Pokud osoba povinná k dani odesílá nebo přepravuje zboží do jiného členského státu za tím účelem, aby toto zboží v jiném členském státě dodala osobě nepovinné k dani, pro kterou pořízení zboží není v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží předmětem daně, formou prodeje zboží na dálku, nejedná se o přemístění zboží z pohledu zákona o DPH.

b) dodání zboží s instalací nebo s montáží s místem plnění v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží. Místem plnění dodání zboží, které je dodáváno včetně jeho montáže nebo instalace je podle § 7 odst. 6 zákona o DPH vždy ten stát, kde je zboží instalováno nebo montováno. Proto, aby osoba povinná k dani mohla zboží včetně jeho instalace nebo montáže v jiném členském státě dodat, musí si zboží zpravidla převést z členského státu, ve kterém zboží například vyrobila. Tento převoz zboží z jednoho členského státu do jiného, za účelem následného dodání předmětného zboží vč. jeho instalace nebo montáže v zemi ukončení odeslání nebo přepravy zboží, se nepovažuje za přemístění zboží z pohledu zákona o DPH.

c) dodání zboží na palubě letadel, lodí nebo ve vlaku během přepravy osob uskutečňované na území Evropské unie,

d) dodání zboží soustavami nebo sítěmi. Soustavami a sítěmi je dodáván zejména zemní plyn, elektřina, teplo a chlad,

e) uskutečnění plnění podle § 64, 66 nebo § 68 zákona o DPH nebo plnění obdobně osvobozeného podle právních předpisů členského státu zahájení odeslání nebo přepravy zboží,

f) poskytnutí služby pro osobu povinnou k dani zahrnující práce na zboží fyzicky uskutečněné v členském státě ukončení přepravy, za podmínky, že zboží je po poskytnutých pracích vráceno zpět osobě povinné k dani do členského státu, ze kterého bylo původně odesláno. Jedná se například o situace, kdy je zboží přepraveno do jiného členského státu za účelem jeho zušlechtění nebo opravy a po provedení prací je vráceno zpět do toho členského státu, ze kterého bylo původně odesláno nebo přepraveno. Uvedené ustanovení se neuplatní v případě, že je zboží v jiném členském státě, do kterého bylo přepraveno, zničeno nebo spotřebováno.

g) přechodné užití zboží v členském státě ukončení přepravy pro účely poskytnutí služby osobou povinnou k dani. Uvedené ustanovení se týká případů, kdy je do jiného členského státu přepraveno například zařízení nebo stroj, aby jeho pomocí byly v jiném členském státě poskytnuty služby. Přičemž po skončení poskytované služby se zařízení nebo stroj vrací zpět do toho členského státu, ze kterého byl původně odeslán nebo přepraven, nebo

h) přechodné užití zboží nepřekračující lhůtu 24 měsíců na území členského státu, ve kterém by se na dovoz stejného zboží ze třetí země pro přechodné užití vztahoval celní režim dočasného použití s úplným osvobozením od cla.

V odst. 7 jsou upraveny dopady situace, kdy přestanou být plněny podmínky, za kterých není plnění považováno za přemístění zboží dle odstavce 6. Pokud plnění není považováno za přemístění zboží podle odst. 6, považuje se transakce za přemístění zboží, a to od okamžiku, kdy daná podmínka přestane být plněna. Dopadem neplnění podmínek, tedy dopadem toho, že se transakce začne považovat za přemístění zboží ve smyslu § 4 odst. 5 zákona o DPH, je zpravidla povinnost registrace vlastníka přemístěného zboží v tom členském státě, do kterého bylo zboží přemístěno (tzn. v členském státě, ve kterém bylo ukončeno odeslání nebo přeprava zboží). Z pohledu České republiky jako státu, ze kterého je zboží přemístěno do jiného členského státu ve smyslu § 4 odst. 5 zákona o DPH, se pak takové přemístění považuje podle § 13 odst. 6 zákona o DPH za dodání zboží za úplatu. Proto, aby bylo takové přemístění zboží (resp. dodání zboží) do jiného členského státu osvobozeno od daně, je pak nutné naplnit podmínky dané ustanovením § 64 zákona o DPH.

V odst. 8 je stanoveno, že pro přepočet cizí měny na českou měnu se použije kurz devizového trhu vyhlášený Českou národní bankou, a to ten kurz, který platí pro osobu, která přepočet provádí, v den, kdy vzniká povinnost přiznat daň nebo povinnost přiznat uskutečnění plnění. Dle všeobecně akceptovaného výkladu tak plátce nebo identifikovaná osoba, která přepočet provádí a která je účetní jednotkou, použijí pro přepočet buď denní, nebo pevný kurz podle toho, který kurz daná účetní jednotka používá. V případě zahraničních osob, které nejsou účetní jednotkou, je ustavení vykládáno tak, že tyto osoby musí pro účely DPH používat jen denní kurz.

Pro přepočet cizí měny je možno použít nejen kurz devizového trhu vyhlášený Českou národní bankou, ale také referenční směnný kurz zveřejněný Evropskou centrální bankou. Přičemž přepočet mezi českou měnou a měnami jinými než euro, se provede za použití směnného kurzu každé z těchto měn vůči euru.

V případě, že pro danou měnu není vyhlašován nebo zveřejňován kurz České národní banky, ani kurz Evropské centrální banky, použije se pro přepočet tzv. kurz ostatních měn vyhlášený Českou národní bankou. Kurzy ostatních měn se vyhlašují poslední pracovní den v měsíci s platností pro celý následující měsíc. Kurz ostatních měn je vyhlašován ve vztahu k měnám, pro které nejsou Českou národní bankou vyhlašovány kurzy devizového trhu vyhlašované na denní bázi.

V případě dovozu bude pro přepočet základu daně na českou měnu použit kurz celní, jak vyplývá z pravidla uvedeného v § 38 odst. 4 zákona o DPH.

Odst. 9 vymezuje, co se rozumí prodejem zboží na dálku. Pojem prodej zboží na dálku nahradil dříve užívaný pojem zasílání zboží. S ohledem na rozšíření prodeje zboží prostřednictvím přeshraničních e-shopů, reagovala právní úprava daně z přidané hodnoty i na tyto typy prodejů zavedením nové úpravy a souvisejícím zavedením režimu jednoho správního místa.

Prodejem zboží na dálku se rozumí přeshraniční prodej zboží v rámci Evropské unie osobě, pro kterou není pořízení zboží předmětem daně, přičemž odeslání nebo přeprava zboží je zajištěna dodavatelem zboží nebo třetí osobou, pokud dodavatel zboží do této přepravy přímo nebo nepřímo zasahuje. Co se rozumí pod pojmem „zasahuje“ vymezuje čl. 5a nařízení Rady.

Předmětem prodeje zboží na dálku může být jakéhokoliv zboží (se dvěma dále uvedenými výjimkami) bez ohledu na jeho cenu. Předmětem prodeje zboží na dálku může být i zboží, které je předmětem spotřební daně.

Osobou, pro kterou pořízení zboží ve státě ukončení přepravy nebo odeslání zboží není předmětem daně, bude nejčastěji

– fyzická osoba nepodnikatel (koncový zákazník), která si zboží zakoupila pro svoji soukromou spotřebu,

– osoba povinná k dani (podnikatel), která není plátcem, pokud hodnota jí pořízeného zboží bez daně nepřekročila v příslušném ani bezprostředně předcházejícím kalendářním roce částku 326 000 Kč (v případě jiných členských států se bude jednat o ekvivalent částky 10 000 EUR v příslušné měně) a splnila další podmínky, za kterých pořízení zboží z jiného členského státu není předmětem daně. Uvedené pravidlo vyplývá v případě České republiky z ustanovení § 2a odst. 2 zákona o DPH. Toto pravidlo se uplatní v ostatních členských státech obdobně, neboť vychází z článku 3 směrnice Rady, který stanoví limit 10 000 EUR. Nicméně samozřejmě nelze vyloučit určitá specifika stanovená jednotlivými členskými státy a současně možnost pořizovatele zboží se výše uvedené výjimky vzdát. Pořizovatel zboží má možnost považovat za předmět daně každé pořízení zboží, bez ohledu na splnění hodnoty podmínek naznačených výše. V případě tuzemska jsou podmínky, za jejichž splnění není pořízení zboží z jiného členského státu předmětem daně uvedeny v § 2a, možnost nepostupovat dle tohoto ustanovení je dána § 2b zákona o DPH, nebo

– právnická osoba nepovinná k dani, pokud hodnota pořízeného zboží rovněž nepřekročila v příslušném ani bezprostředně předcházejícím roce částku 326 000 Kč (v případě jiných členských států se bude jednat o ekvivalent částky 10 000 EUR v příslušné měně).

Prodejem zboží na dálku však nemůže být dodání nového dopravního prostředku, vymezeného v ustanovení § 19 odst. 1 zákona o DPH ani dodání zboží, které je dodáváno včetně jeho instalace nebo montáže.

Podle článku 5a nařízení Rady se má za to, že zboží bylo odesláno nebo přepraveno dodavatelem nebo jeho jménem i v případech, kdy dodavatel do odeslání nebo přepravy zasahuje, byť je tento zásah pouze nepřímý. Dle uvedeného článku se jedná zejména o případy, kdy

– odeslání nebo přeprava zboží jsou svěřeny formou subdodávky třetí osobě, která doručí zboží příjemci,

– odeslání nebo přeprava zboží jsou zajištěny třetí osobou; dodavatel však nese celkovou nebo částečnou odpovědnost za doručení zboží příjemci,

– dodavatel fakturuje a vybírá poplatky za přepravu zboží od příjemce zboží a vybrané poplatky poukazuje třetí osobě, která zajistí odeslání nebo přepravu zboží,

– dodavatel jakýmikoliv prostředky propaguje služby doručení zboží příjemci poskytované třetí osobou, spojí příjemce se třetí osobou nebo třetí osobě poskytne informace potřebné k doručení zboží příjemci.

Pokud odeslání nebo přepravu zajišťuje příjemce zboží sám nebo prostřednictvím jím nasmlouvané třetí osoby a dodavatel do zajištění přepravy přímo či nepřímo nezasahuje, tak přepravu nelze považovat za uskutečněnou dodavatelem nebo jeho jménem a nejedná se tudíž o prodej zboží na dálku.

Příklad

Plátce provozuje e-shop, který prodává módní doplňky fyzickým osobám nepodnikatelům do různých členských států. Přepravu zboží zajišťuje plátce prostřednictvím České pošty nebo dalších přepravců. Jedná se o prodej zboží na dálku.

Příklad

Plátce provozuje e-shop, který prodává elektroniku fyzickým osobám nepodnikatelům do různých členských států. Zákazník z Polska si objednal zboží a přijel si pro něj vlastním dopravním prostředkem. Nejedná se o prodej zboží na dálku, protože nebyla splněna podmínka zajištění přepravy prodávajícím.

Odst. 10 obsahuje definici prodeje dovezeného zboží na dálku. Prodejem dovezeného zboží na dálku se rozumí prodej zboží na dálku (tedy zboží, jehož prodej splňuje podmínky uvedené v předchozím odst. 9), pokud je prodávané zboží odesláno nebo přepraveno na území Evropské unie ze třetí země. Proto, aby se jednalo o prodej dovozeného zboží na dálku, musí být splněny všechny podmínky uvedené v odst. 9 a navíc se musí jednat o zboží, které je odesláno nebo přepraveno ze třetí země, tzn. o zboží, které je dováženo do Evropské unie.

§ 4a

Obrat v tuzemsku

(1) Obratem v tuzemsku se pro účely daně z přidané hodnoty rozumí souhrn úplat bez daně, které osobě povinné k dani náleží za uskutečněná plnění, s místem plnění v tuzemsku, jde-li o úplaty za

a) zdanitelné plnění a plnění, které by bylo zdanitelné, pokud by v tuzemsku nebylo osvobozeno v režimu pro malé podniky,

b) plnění osvobozené od daně s nárokem na odpočet daně, nebo

c) plnění osvobozené od daně bez nároku na odpočet daně podle § 54 až 56a nebo dodání nemovité věci osvobozené od daně bez nároku na odpočet daně podle § 62, jestliže nejsou doplňkovou činností uskutečňovanou příležitostně.

(2) Za úplatu, která osobě povinné k dani náleží za plnění podle odstavce 1, se považuje rovněž výše základu daně stanovená podle § 36 odst. 6 písm. a) nebo b) pro dodání zboží podle § 13 odst. 4 písm. a) až c) a § 13 odst. 6 nebo poskytnutí služby podle § 14 odst. 3 a 4.

(3) Do obratu v tuzemsku se nezahrnuje úplata za dodání nebo poskytnutí dlouhodobého majetku, není-li toto uskutečněné plnění nedílnou součástí obvyklé ekonomické činnosti osoby povinné k dani.

Komentář k § 4a

V zákonu o DPH je definován obrat v tuzemsku a obrat v Evropské unii.

Paragraf 4a obsahuje definici obratu v tuzemsku pro účely daně z přidané hodnoty.

Obratem v tuzemsku se rozumí souhrn úplat bez daně, včetně dotace k ceně, které osobě povinné k dani náleží za uskutečněná plnění.

Z toho vyplývá, že pro zahrnutí do obratu v tuzemsku není podstatný způsob, jakým osoba povinná k dani příslušné plnění zaúčtuje či zaeviduje, ale skutečnost, že se jedná o úplatu za ekonomickou činnost. Do obratu v tuzemsku se tedy započítává úplata za uskutečněná plnění, kterými jsou zejména zdanitelná plnění, plnění, která uskutečňuje osoba povinná k dani v režimu pro malé podniky v tuzemsku a plnění osvobozená o daně s nárokem na odpočet daně k datu jejich uskutečnění, a to ať již přijatá před či po uskutečnění plnění. Úplata přijatá před uskutečněním plnění jako záloha se zahrnuje do obratu až ke dni uskutečnění plnění.

Do obratu v tuzemsku se nezahrnují úplaty za plnění uskutečněná s místem plněním mimo tuzemsko.

Do obratu v tuzemsku se nadále nezahrnuje úplata z prodeje dlouhodobého majetku, pokud není tento prodej součástí obvyklé ekonomické činnosti osoby povinné k dani.

Příklad

Osoba povinná k dani, neplátce, prodala nemovitost, ve které podnikala. Hodnota této nemovitosti se nezahrne do obratu v tuzemsku.

Pokud prodej dlouhodobého majetku představuje obvyklou ekonomickou činnost osoby povinné k dani, úplata z tohoto uskutečněného plnění se do výpočtu obratu v tuzemsku zahrnuje.

Příklad

Osoba povinná k dani, neplátce, provozuje autobazar. Prodá ojetý automobil, se kterým podnikala. Hodnota automobilu se zahrne do obratu v tuzemsku.

Do obratu v tuzemsku se obecně nezahrnují ani úplaty za plnění osvobozená od daně bez nároku na odpočet daně vyjma dále uvedených případů.

Do obratu v tuzemsku se zahrnují úplaty za plnění osvobozená od daně bez nároku na odpočet daně, kterými jsou finanční činnosti podle § 54 zákona o DPH, penzijní činnosti podle § 54a zákona o DPH, pojišťovací činnosti podle § 55 zákona o DPH, dodání nemovité věci podle § 56 zákona o DPH, nájem nemovité věci podle § 56a zákona o DPH, nebo dodání nemovité věci osvobozené od daně bez nároku na odpočet daně podle § 62 zákona o DPH jestliže nejsou doplňkovou činností uskutečňovanou příležitostně: to znamená, že např. úplaty za dlouhodobý nájem nemovitosti, který je soustavnou činností osoby povinné k dani, se do obratu zahrnují.

Měřítkem pro určení, zda se jedná o doplňkovou činnost, či nikoliv může být podle judikátu SDEU C-77/01 např. výše příjmů z doplňkové činnosti k příjmům z hlavní části vykonávané činnosti, poměr obratu z doplňkové činnosti k celkovému obratu, použití majetku a personálu k výkonu doplňkové činnosti apod.

Do obratu v tuzemsku se zahrnují i plnění, která se považují za plnění poskytnutá za úplatu. Jedná se dodání zboží podle § 13 odst. 4 písm. a) až c) a § 13 odst. 6 zákona o DPH nebo poskytnutí služby podle § 14 odst. 3 a 4 zákona o DPH. Tato plnění se do obratu v tuzemsku zahrnují v základu daně stanoveném podle § 36 odst. 6 zákona o DPH (obvyklá cena).

Specifikem je stanovení obratu v tuzemsku rozhodného pro registraci bytového družstva jako plátce, což neupravuje zákon o DPH, ale pouze výkladové stanovisko Ministerstva financí v návaznosti na specifický výklad ekonomické činnosti bytových družstev, dostupné na www.financnisprava.cz.

V případě společnosti – sdružení bez právní subjektivity, jsou při stanovení obratu jednotlivých společníků společnosti podmínky v zákoně o DPH postaveny na samostatném (individuálním) působení každého společníka (člena) společnosti a jsou v souladu s obecnými principy daně z přidané hodnoty.

§ 4b

Zvláštní ustanovení

(1) Pro účely tohoto zákona se ustanovení o obchodním závodu použijí i na část obchodního závodu tvořící samostatnou organizační složku.

(2) Pro účely tohoto zákona se na svěřenský fond, podílový fond, podfond investičního fondu a organizační složku státu, která je účetní jednotkou, hledí jako na právnickou osobu.

(3) Ustanovení tohoto zákona o jednotce a o nemovité věci se použijí obdobně i na jednotku, která je vymezena podle zákona o vlastnictví bytů, spolu se s ní spojeným podílem na společných částech domu, a pokud je s ní spojeno vlastnictví k pozemku nebo k právu stavby, tak i spolu s podílem na tomto pozemku nebo právu stavby.

(4) Osobou povinnou k dani, pokud samostatně uskutečňuje ekonomickou činnost, je i městská část hlavního města Prahy.

Komentář k § 4b

Paragraf 4b řeší pojmy obchodní závod, část obchodního závodu, svěřenský fond a jednotka.

Z odst. l plyne, že pokud ustanovení upravuje obchodní závod, vztahuje se dané ustanovení i na část obchodního závodu tvořící samostatnou organizační jednotku (viz § 2183 NOZ).

Odst. 2 reaguje na institut svěřenského fondu (viz § 1448 a násl. NOZ). Vzhledem k tomu, že svěřenský fond může být zřízen i za účelem investování pro dosažení zisku (viz § 1449 odst. 2 NOZ) musel zákon o DPH vytvořit fikci, která svěřenský fond definovala jako právnickou osobu. Dále se tedy svěřenský fond posuzuje jako jakákoliv jiná právnická osoba. Pokud svěřenský fond samostatně uskutečňuje ekonomické činnosti, jedná se o osobu povinnou k dani dle § 5 zákona o DPH. V opačném případě se posuzuje jako právnická osoba nepovinná k dani. Obdobně se postupuje i u organizační složky státu, která je účetní jednotkou.

Obdobně jako na investiční společnost se hledí také na podílový fond bez právní subjektivity a podfond investičního fondu. Investiční společnost, na kterou se pohlíží jako na osobu povinnou k dani, může mít z pohledu zákona o DPH dva druhy výnosů.

V těchto případech se může jednat o výnosy za zdanitelná plnění, například dodání nemovité věci jako zdanitelné plnění, poskytnutí nájmu jako zdanitelného plnění, nebo může jít o výnosy osvobozené od daně bez nároku na odpočet daně jako například prodej cenných papírů, dodání nemovité věci jako plnění osvobozené od daně, osvobozený nájem.

Důvodem pro vymezení právní fikce podílového fondu a podfondu investičního fondu jako právnické osoby je skutečnost, že se pro investiční společnost stanoví jediný koeficient podle § 76 odst. 2 zákona o DPH a při existenci tohoto jediného koeficientu pro celou investiční společnost je tento koeficient podstatně ovlivněn jak prováděnými finančními činnostmi podílových fondů, tak i vlastní činností investičního fondu.

Při prodeji nemovité věci ve speciálním fondu nemovitých věcí je pro účely zákona o DPH investiční společnost dodavatelem a uskutečňuje zdanitelné plnění či plnění osvobozené od daně bez nároku na odpočet daně. Při nabytí nemovité věci do speciálního fondu nemovitých věcí je pro účely daně z přidané hodnoty investiční společnost nabyvatelem, který přijímá zdanitelná plnění nebo plnění osvobozené od daně bez nároku na odpočet daně a při odpočtu daně postupuje způsobem podle § 72 a násl. zákona o DPH.

Při opravě nemovité věci jde o zdanitelné plnění mezi zhotovitelem a investičním fondem ve prospěch speciálního fondu nemovitých věcí a při odpočtu daně postupuje způsobem podle § 72 a násl. zákona o DPH.

Odst. 3 vymezuje pojem jednotka.

Na základě tohoto vymezení je nutné pod pojem jednotka vždy zahrnout také podíl na společných částech domu, a pokud je s jednotkou spojeno i vlastnictví k pozemku nebo právo stavby, tak i podíl na tomto pozemku nebo právu stavby.

Vedle pojmu „jednotka“ pracuje zákon také s pojmy „obytný prostor“ a „obytný prostor pro sociální bydlení“. Jednotka jako vybraná nemovitá věc podle 56 zákona o DPH může být bytová nebo nebytová.

Pro účely sazeb daně není pojem „jednotka“ rozhodující, protože stavbou pro bydlení – obytným prostorem, příp. obytným prostorem pro sociální bydlení, je soubor místností nebo i jednotlivá obytná místnost bez ohledu na to, zda jsou či nejsou vymezeny jako jednotka ve smyslu NOZ.

V odst. 4 je upřesněno, že městská část hlavního města Prahy je osobou povinnou k dani, pokud samostatně uskutečňuje ekonomickou činnost.

HLAVA II
UPLATŇOVÁNÍ DANĚ

Díl 1

Daňové subjekty

§5

Osoby povinné kdani

(1) Osobou povinnou kdani je osoba, která samostatně uskutečňuje ekonomickou činnost, nebo skupina. Osobou povinnou kdani, pokud samostatně uskutečňuje ekonomickou činnost, je iprávnická osoba, která nebyla založena nebo zřízena za účelem podnikání.

(2) Za samostatně uskutečňovanou ekonomickou činnost se nepovažuje činnost

a) zaměstnance nebo jiné osoby vyplývající zpracovněprávního vztahu, služebního poměru nebo jiného obdobného vztahu,

b) jiných osob než osob podle písmene a), pokud jsou příjmy ztéto činnosti příjmy ze závislé činnosti podle zákona upravujícího daně zpříjmů.

(3) Ekonomickou činností se pro účely daně zpřidané hodnoty rozumí činnost výrobců, obchodníků aosob poskytujících služby, včetně důlní činnosti azemědělské výroby avýkon svobodných ajiných obdobných povolání podle jiných právních předpisů, za účelem získávání pravidelného příjmu. Za ekonomickou činnost se považuje zejména činnost spočívající ve využití hmotného anehmotného majetku za účelem získávání pravidelného příjmu.

(4) Stát, kraj, obec ani jiná veřejnoprávní osoba se nepovažují za osoby povinné kdani vsouvislosti sčinnostmi nebo plněními, při nichž vystupují jako orgány veřejné moci, ato ivpřípadě, kdy vsouvislosti stěmito činnostmi vybírají poplatky nebo jiné úhrady.

(5) Osoba podle odstavce 4 se však považuje za osobu povinnou kdani, pokud uskutečňuje činnosti,

a) které jsou uvedené vpříloze č. 1 ktomuto zákonu, nebo

b) při jejichž výkonu se má za to, že dochází kvýraznému narušení hospodářské soutěže tím, že osoba podle odstavce 4 nebyla považována nebo není považována za osobu povinnou kdani; tyto činnosti stanoví vláda nařízením.

Komentář k§5

Toto ustanovení definuje osoby podléhající dani, tedy určuje okruh osob, které jsou zdůvodu své činnosti potenciálními plátci nebo identifikovanými osobami.

Vodst.l je vsouladu spředpisy Evropské unie, které nerozlišují osoby povinné kdani podle typů subjektů, ale podle jejich činností, definována osoba povinná kdani, za kterou se považuje každá právnická nebo fyzická osoba, která na jakémkoliv místě samostatně uskutečňuje ekonomickou činnost. Za osobu povinnou kdani se tedy považují nejen osoby se sídlem vtuzemsku, ale také osoby zjiných členských států nebo osoby ze třetích zemí, které uskutečňují ekonomickou činnost. Zákon vtéto souvislosti upozorňuje, že vněkterých případech považuje za osobu povinnou kdani iosobu, která de facto ekonomickou činnost přímo nevykonává.

Osobou povinnou kdani je iprávnická osoba, která nebyla založena nebo zřízena za účelem podnikání, jestliže za úplatu dodává zboží nebo poskytuje služby, tedy samostatně uskutečňuje ekonomickou činnost. Usubjektů, které nebyly založeny za účelem podnikání, není rozhodující členění na hlavní avedlejší činnost ale jeho ekonomická činnost vobecném pojetí, tedy pojem obsahově mnohem širší. Za samostatnou osobu povinnou kdani je považována iskupina.

Podle odst. 2 se za samostatně uskutečňovanou ekonomickou činnost nepovažuje činnost zaměstnance nebo jiné osoby vyplývající zpracovněprávního vztahu, služebního poměru nebo jiného obdobného vztahu anebo činnosti dalších osob, pokud jsou příjmy ztěchto činností zdaňovány jako příjmy ze závislé činnosti. Tyto osoby nejsou osobami povinnými kdani.

Pro vymezení osob povinných kdani je klíčové vymezení ekonomické činnosti vodst.3.

Ekonomickou činností se pro účely DPH rozumí činnost výrobců, obchodníků aosob poskytujících služby včetně důlní činnosti azemědělské výroby avýkon svobodných ajiných obdobných povolání podle jiných právních předpisů, za účelem získávání pravidelného příjmu. Zuvedeného vymezení vyplývá, že ekonomickou činností je bezpochyby podnikání, ale idalší samostatné výdělečné činnosti.

Za ekonomickou činnost se považuje ivyužití hmotného anehmotného majetku za účelem získávání pravidelného příjmu tj.např. pronájem movitého nebo nemovitého majetku, ať již je podle zdaňován podle §7 ZDP jako příjem zpodnikání nebo podle §9 ZDP jako příjem upronájmu.

Za ekonomickou činnost se považují iautorské příspěvky.

Vodst.4 je stanoveno, že vyjmenované osoby, jako jsou stát, kraj, obec ajiná veřejnoprávní osoba (organizační složky státu, krajů aobcí adalší subjekty) se nepovažují za osoby povinné kdani, pokud vystupují jako orgány veřejné moci, ikdyž za výkon těchto působností vybírají úplatu, např. správní poplatky, příspěvky či jiné platby.

Veřejnou správu lze ve smyslu judikatury SDEU charakterizovat jako činnost, při které subjekt vystupuje jako orgán veřejné správy, vrámci zvláštního právního režimu platného pro veřejnoprávní subjekty (na základě zvláštního právního předpisu), nikoliv za stejných právních podmínek, které platí pro subjekty soukromého práva.

Výkon takové činnosti se nepovažuje za činnost, která je předmětem daně, ani vpřípadě, že je prováděna za úhradu ve formě správních nebo místních poplatků nebo poplatků stanovených zvláštním předpisem, např. časový poplatek nebo mýtné podle zákona opozemních komunikacích vybíraný silničními správními úřady.

Pokud veřejnoprávní osoba jedná jako orgán veřejné moci, je nutné posoudit, zda nezdaňováním daných činností nedochází knarušení hospodářské soutěže. Pokud bude učiněn závěr, že nezdanění posuzované činnosti nemůže vést knarušení hospodářské soutěže, nebo toto narušení bude nevýznamné, neměla by být tato činnost předmětem daně.

Pro účely posouzení, zda veřejnoprávní osoba jedná jako orgán veřejné moci či ne, je nutné posuzovat samostatně každou jednotlivou činnost.

Na základě informace GFŘ č.j. 20296/23/7100-30116-609210 není od 1. dubna 2023 nájem hrobového místa aposkytování služeb stím spojených veřejnou správou. Obec se vtěchto případech chová jako osoba povinná kdani.

Informace GFŘ kuplatňování DPH uneziskových subjektů byly súčinností od 1. dubna 2023 zrušeny.

Na základě zápisu KVKDP 591/23.03.22 se poskytnutí služby autorizované obalové společnosti vsouvislosti se zákonem oobalech avýrobcům na základě zákona ovýrobcích sukončenou životností nepovažuje za výkon veřejné správy aobce se při výkonu této činnosti považují za osoby povinné kdani. Pokud obec poskytuje tříděný odpad za úplatu pro EKO-KOM, jedná se ozdanitelné plnění.

Veřejnoprávní osoba je však podle odst. 5 osobou povinnou kdani, pokud uskutečňuje činnosti uvedené vpříloze č.1 kzákonu oDPH, např. poskytování služeb voblasti telekomunikací, dopravy zboží, přepravy cestujících, činnosti reklamní, skladovací, pořádání výstav aveletrhů, služby cestovních kanceláří, ale idodávání určitého vyjmenovaného zboží jako vody, plynu, elektřiny, páry (viz komentář ktéto příloze).

Osobou povinnou kdani je veřejnoprávní osoba vždy, když uskutečňuje ekonomickou činnost, např. obec, která prodává dřevo zobecního lesa, provozuje skládku apod.

Zcela specificky je posuzována ekonomická činnost bytových družstev. Tato činnost spočívá vzajišťování bytových potřeb adalších plnění přímo souvisejících sbytovými potřebami členů inečlenů bytových družstev.

Činnost družstva není považována za ekonomickou činnost bytového družstva, pokud je poskytována pro členy družstva– fyzické osoby.

Pokud jsou plnění poskytována právnickým osobám, jedná se oekonomickou činnost ivpřípadě, kdy tyto právnické osoby jsou členy družstva, neboť uprávnických osob se nejedná ozajišťování bytových potřeb členů družstva. Ekonomickou činností jsou plnění poskytovaná pro osoby, které nejsou členy družstva. Ekonomickou činností je rovněž účtování různých administrativních poplatků (např. za zpracování smlouvy opřevodu členského podílu, povolení stavebních úprav, povolení podnájmu, zápisné nového člena apodobně) adále to jsou dodávky tepla ateplé vody zvlastního zdroje, ato členům družstva iosobám, které členy družstva nejsou.

Kproblematice uplatnění DPH ubytových družstev je na www.financnisprava.cz dostupná informace.

Skupina

§ 5a

(1) Skupinu může vytvořit personálně spojené seskupení nebo kapitálově spojené seskupení, pokud podíl na základním kapitálu nebo hlasovacích právech představuje alespoň 40%. Členem skupiny může být pouze osoba, která má sídlo nebo provozovnu vtuzemsku.

(2) Jako na kapitálově spojené seskupení, které může vytvořit skupinu, se hledí na seskupení

a) organizační složky státu ají zřízené příspěvkové organizace, nebo

b) územně samosprávného celku ajím zřízené příspěvkové organizace.

(3) Skupina vzniká registrací kapitálově nebo personálně spojeného seskupení jako plátce.

(4) Pokud má člen skupiny

a) provozovnu mimo tuzemsko, není tato provozovna součástí skupiny,

b) sídlo mimo tuzemsko, může být součástí skupiny pouze jeho provozovna vtuzemsku.

(5) Odstavec 4 platí obdobně ipro seskupení podle právních předpisů jiného členského státu obdobné skupině, pokud členové tohoto seskupení mají sídlo nebo provozovnu vtuzemsku.

(6) Každá osoba může být členem pouze jedné skupiny. Člen skupiny není po dobu svého členství ve skupině osobou povinnou kdani.

Komentář §5a

Vsouladu sčlánkem 11 směrnice Rady je vzákoně oDPH zakotvena skupinová registrace. Informace kuplatňování DPH uskupiny je dostupná na www.financnisprava.cz.

Cílem založení skupiny je snížení administrativní zátěže pro osoby, které jsou vzájemně úzce spojeny finančními, hospodářskými aorganizačními vazbami, ato tím, že tyto osoby jsou pro účely daně považovány za jednu osobu povinnou kdani. Vytvoření skupiny je pro osoby povinné kdaně dobrovolné ajejí rozsah záleží na jejich vůli. Osoby, které si zvolí skupinovou registraci, poskytují plnění vrámci skupiny bez DPH apodávají daňové přiznání asouhrnné hlášení společně za celou skupinu.

Podle odst. 1 mohou být členem skupiny pouze osoby úzce propojené finančními, hospodářskými aorganizačními vazbami. Vymezení členů skupiny je řešeno vKVKDP 225/13.02.08.

Za „kapitálové“ spojení osob je považováno minimálně 40% vlastnictví kapitálu nebo hlasovacích práv vzájemně spojených osob, ale pozor na povinnost přepočítávání procent při postupném vlastnění kapitálu ve skupině.

Členem skupiny může být pouze osoba, která má sídlo nebo provozovnu vtuzemsku. Osoba, která nemá vtuzemsku sídlo nebo provozovnou, nemůže být součástí skupiny.

Podle odst. 2 se kapitálově spojeným seskupením rozumí iorganizační složky státu ají zřízené příspěvkové organizace, nebo územně samosprávného celku ajím zřízené příspěvkové organizace.

Vodst. 3 je upřesněno, že skupina vzniká registrací kapitálově nebo personálně spojeného seskupení jako plátce. Skupinová registrace je upravena v§95a zákona oDPH.

Zodst. 4 vyplývá, že členem skupiny mohou být nejen subjekty se sídlem nebo místem podnikání vtuzemsku, ale isubjekty zjiných států, které mají vtuzemsku umístěnou provozovnu, přičemž součástí skupiny mohou být pouze ty jejich části, které jsou umístěny vtuzemsku.

Toto pravidlo platí podle odst. 5 ipro skupinu zjiného členského státu. Znamená to, že pokud má osoba povinná kdani sídlo nebo provozovnu vtuzemsku, nemůže být tímto sídlem nebo provozovnou součástí skupiny vjiném členském státě.

Podle odst. 6 zákon neumožňuje účast jednoho člena ve více skupinách (pouze vjedné)

Příklad

Osoba Avlastní 40% kapitálu osoby B adále 40% kapitálu osoby C. Osoba C vlastní 100% kapitálu osoby E adále 60% kapitálu osoby D. Osoba D nemůže být členem skupiny, protože vřadě A– C– D nevlastní Apotřebných 40% osoby D. (60% ze 40% je pouhých 24%).

§5b

(1) Pro účely tohoto zákona jedná za skupinu její zastupující člen. Zastupujícím členem se rozumí člen skupiny se sídlem vtuzemsku, který je oprávněn kjednání za skupinu. Pokud ve skupině není člen se sídlem nebo místem podnikání vtuzemsku, může být zastupujícím členem kterýkoli člen skupiny.

(2) Členové skupiny odpovídají společně anerozdílně za povinnosti skupiny voblasti daně zpřidané hodnoty. Za tyto povinnosti skupiny odpovídají ipo jejím zrušení, po zániku nebo zrušení jejich členství ve skupině, ato za období, ve kterém byli členy skupiny.

Komentář k§5b

Paragraf 5b zakotvuje společnou anerozdílnou odpovědnost členů skupiny za povinnosti skupiny plynoucí zdaňových zákonů, kterými se rozumí povinnosti podle zákona oDPH azákona osprávě daní apoplatků.

Zastupujícím členem, který bude mít klíčové postavení ve skupině, se podle odst.l rozumí člen skupiny se sídlem nebo místem podnikání vtuzemsku, který bude oprávněn kjednání za skupinu. Pokud např. vytvoří skupinu dvě společnosti se sídlem vtuzemsku aprovozovna jejich zahraniční mateřské společnosti je umístěná na území České republiky, zastupujícím členem skupiny musí být jedna ze společností se sídlem vtuzemsku anemůže jí být provozovna zahraniční společnosti umístěná vtuzemsku. Pokud ve skupině není člen se sídlem nebo místem podnikání vtuzemsku, může být zastupujícím členem kterýkoliv člen skupiny. Zastupující člen podává jménem skupiny např. přihlášku kregistraci skupiny, podává přiznání kDPH za skupinu avede také za skupinu evidenci pro účely DPH.

Místní příslušnost skupiny se řídí místem sídla či provozovny zastupujícího člena. Změna místní příslušnosti se týká pouze zákona oDPH.

Podle odst.2 však členové skupiny odpovídají společně anerozdílně za povinnosti skupiny vyplývající ze zákona oDPH aDŘ (nikoliv podle zákona odaních zpříjmů). Pokud např. zastupující člen podá přiznání kDPH za skupinu asprávce daně zjistí, že daň nebyla přiznána ve správné výši, může úhradu tohoto nedoplatku vymáhat jak na zastupujícím členu skupiny, tak ina ostatních členech skupiny. Za povinnosti skupiny odpovídají jednotliví členové ipo jejím zrušení, po zániku nebo zrušení jejich členství ve skupině, ato za období, ve kterém byli členy skupiny.

Pokud je vprávní úpravě vyjádřen vzájemný vztah více osob slovy „společně anerozdílně“, znamená to, že mezi nimi existuje solidární odpovědnost (nebo též solidární povinnost či solidární právo). Solidární odpovědnost je odpovědnost více daňových subjektů za jednu daňovou povinnost, kterou nese každý daňový subjekt zvlášť. Správce daně může zmnožiny daňových subjektů zvolit jednoho nebo více daňových subjektů aobrátit se na ně vsouvislosti splněním daňových povinností. Svou volbu správce daně odůvodňuje přezkoumatelným způsobem. Daňové subjekty se následně vypořádají mezi sebou vzávislosti na tom, kdo znich správci daně plnil avjakém rozsahu. Členové skupiny odpovídají za práva apovinnosti společně anerozdílně jak vsituaci, kdy skupina existuje, tak vdobě po zrušení její registrace. Uvedené platí pro hmotně právní povinnosti ipro povinnosti procesní povahy, ať už vrovině nalézací či vrovině platební, včetně vymáhání (například exekuční titul znějící na již zaniklou skupinu lze vymáhat po jejich členech, jelikož odpovídají za splnění povinností skupiny společně anerozdílně, ato jak vdobě existence skupiny, tak po jejím zániku). Zhlediska hmotně právních povinností lze uvést, že ustanovení §5b odst.2 zákona oDPH se vztahuje např. na situaci, kdy je bývalý člen skupiny (kterýkoliv bývalý člen) povinen či oprávněn upravit odpočet daně vpřípadě změny rozsahu použití dlouhodobého majetku, pokud je tato změna zapříčiněna jeho jiným použitím skupinou, než kjakému účelu dlouhodobý majetek použil ten člen skupiny, který dlouhodobý majetek pořídil auplatnil původní nárok na odpočet daně.

§5c

(1) Práva apovinnosti voblasti daně zpřidané hodnoty osob, které se staly členy skupiny, přecházejí na skupinu dnem registrace skupiny.

(2) Práva apovinnosti voblasti daně zpřidané hodnoty osoby, která přistoupila ke skupině, přecházejí na skupinu dnem přistoupení této osoby.

Komentář k§5c

Vparagrafu 5c je upraven přechod práv apovinností vyplývajících ze zákona oDPH zosob, které se stanou členy skupiny na skupinu, anaopak ze skupiny na členy skupiny, jejichž členství je ve skupině ukončeno. Vpřípadě přechodu těchto práv apovinností ze skupiny na členy se stanoví ipravidla, vjakém poměru přecházejí na jednotlivé členy, přičemž primární pravidlo se řídí vztahem kplněním, která uskuteční nebo přijmou jednotliví členové skupiny aznichž tato práva apovinnosti vyplývají. Teprve utěch práv apovinností, ukterých nelze jejich přechod podle primárního pravidla určit, jsou povinni se členové vzájemně dohodnout. Prakticky to znamená, že při zrušení skupiny přejde plátcovství kDPH se všemi právy apovinnostmi zpátky na jednotlivé členy skupiny.

Kdatu registrace je skupině pro účely DPH přiděleno samostatné DIČ, přitom jednotlivým členům skupiny zůstanou zachována pro účely jiných daní jejich dosavadní DIČ, jak je vysvětleno vdalším textu. Jednotlivým členům skupiny je zrušena registrace plátce jako samostatným osobám, ato bez povinnosti provést snížení nároku na odpočet daně při změně režimu podle §79 zákona oDPH.

Podle odst.2 práva apovinnosti vyplývající ze zákona oDPH osobě, která přistoupila ke skupině, přecházejí na skupinu dnem přistoupení této osoby. Zákon oDPH v§95a umožňuje ipřistoupení dalšího člena skupiny již kfungující skupině.

Zrušení registrace skupiny je uvedeno v§106e zákona oDPH, zánik azrušení členství člena skupiny v§106f zákona oDPH.

Plátci

§6

(1) Osoba povinná kdani se sídlem vtuzemsku nebo osoba registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko je plátcem od prvního dne kalendářního roku bezprostředně následujícího po kalendářním roce, ve kterém její obrat vtuzemsku překročil částku 2000000Kč.

(2) Osoba podle odstavce 1 je plátcem dnem následujícím

a) po dni překročení částky podle odstavce 1, pokud správci daně ve včas podané přihlášce kregistraci sdělila, že se chce stát plátcem tímto dnem, nebo

b) po dni, kdy její obrat vtuzemsku překročil vpříslušném kalendářním roce částku 2 536 500 Kč.

(3) Osoba podle odstavce 1, která uskutečňuje pouze plnění, ukterých by neměla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem, se nestane plátcem podle odstavce 1 nebo 2, ale je plátcem

a) prvním dnem kalendářního roku bezprostředně následujícího po kalendářním roce, ve kterém její obrat vtuzemsku překročil částku podle odstavce 1, pokud tato osoba uskuteční plnění, které spadá do jejího obratu vtuzemsku aukterého by měla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem, vkalendářním roce tohoto překročení, nebo

b) dnem následujícím po dni uskutečnění plnění, které spadá do jejího obratu vtuzemsku aukterého by měla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem, vpřípadě, že toto plnění se uskutečnilo poté, co

1. vpříslušném kalendářním roce její obrat vtuzemsku překročil částku podle odstavce1 asprávci daně ve včas podané přihlášce kregistraci sdělila, že se chce stát plátcem tímto dnem,

2. vpříslušném kalendářním roce její obrat vtuzemsku překročil částku podle odstavce 2 písm.b), nebo pokud uskutečněním tohoto plnění došlo kpřekročení této částky, nebo

3. vbezprostředně předcházejícím kalendářním roce její obrat vtuzemsku překročil částku podle odstavce 1.

(4) Osoba povinná kdani se sídlem vtuzemsku, které byla zrušena registrace zdůvodu, že jako plátce přestala uskutečňovat ekonomickou činnost, je plátcem ode dne, ve kterém uskutečnila plnění, ukterého by měla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem, vpřípadě, že vpříslušném nebo bezprostředně předcházejícím kalendářním roce její obrat vtuzemsku překročil částku podle odstavce 1.

Komentář k§6

Vodst.1 je súčinností od 1. ledna 2025 upraveno, že obrat vtuzemsku sleduje osoba povinná kdani se sídlem vtuzemsku nebo osoba registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko. Tyto osoby jsou povinny sledovat obrat vtuzemsku za kalendářní rok, apokud tento obrat překročí částku 2000000 Kč, jsou povinny podle §94 odst. 1 zákona oDPH podat do deseti pracovních dnů ode dne překročení obratu přihlášku kregistraci za plátce aplátcem jsou od 1. ledna následujícího kalendářního roku.

Příklad

Český podnikatel, který není plátcem, prodává zboží vtuzemsku. K30. září 2026 dosáhl obrat vtuzemsku 2 200000Kč. Podal včas přihlášku kregistraci, plátcem je od 1. ledna 2027.

Příklad

Osoba povinná kdani na Slovensku, registrovaná na Slovensku jako malý podnik pro tuzemsko, prodává zboží vtuzemsku. K30. září 2026 dosáhla obrat vtuzemsku 2 100000Kč. Podala včas přihlášku kregistraci, plátcem je od 1. ledna 2027.

Podle přechodného ustanovení je posledním obdobím dvanácti po sobě jdoucích kalendářních měsíců období leden až prosinec 2024. Pokud osoba povinná kdani překročila k31. prosinci 2024 obrat 2000000 Kč, byla povinna podat přihlášku kregistraci do 15. ledna 2025 aplátcem se stane 1. února 2025.

Plátcem se nestává osoba, která sice překročí stanovený obrat, ale uskutečňuje pouze plnění osvobozená od daně bez nároku na odpočet daně.

Vodst. 2 jsou řešeny situace, kdy se osoba povinná kdani se sídlem vtuzemsku nebo osoba registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko stane plátcem dříve než od prvního dne následujícího kalendářního roku.

Podle písm. a) se jedná osituaci, kdy tato osoba povinná kdani vprůběhu kalendářního roku přesáhne obrat vtuzemsku 2000000 Kč, podá přihlášku kregistraci plátce, ale nechce sregistrací čekat až od prvního dne následujícího kalendářního roku avpřihlášce kregistraci sdělí, že požaduje být plátcem dnem následující po dni, ve kterém obrat vtuzemsku přesáhla. Vtakovém případě je plátcem tímto dnem. Pokud podá přihlášku kregistraci po desetidenní lhůtě, je plátcem až od 1. ledna následujícího kalendářního roku.

Příklad

Český podnikatel, který není plátcem, prodává zboží vtuzemsku. K30. září 2026 dosáhl obrat vtuzemsku 2 200000Kč. Včas podal přihlášku kregistraci, ve které uvedl, že požaduje být plátcem od 1. října 2026. Plátcem se stal dnem 1. října 2026.

Podle písm. b) se jedná osituaci, kdy osoba povinná kdani vprůběhu kalendářního roku přesáhne obrat vtuzemsku 2000000 Kč, podá přihlášku kregistraci plátce aneoznámí, že požaduje být plátcem hned, takže že se stane plátcem od 1. dne následujícího kalendářního roku, ale její obrat vtuzemsku ještě vprůběhu kalendářního roku přesáhne částku 2536 500Kč. Přepočtem se jedná oobrat vEvropské unii ve výši 100000 EUR.

Tato osoba povinná kdani je také povinna podat přihlášku kregistraci za plátce do 10 pracovních dnů ode dne překročení částky 2536 500 Kč aplátcem se stává dnem následujícím po překročení této částky. Povinnost přiznat aodvést daň jí vzniká již zplnění, která se ten den uskuteční.

Příklad

Český podnikatel, který není plátcem, prodává zboží vtuzemsku. K30. září 2026 dosáhl obrat vtuzemsku 2 200000Kč. Podal přihlášku kregistraci, neuvedl vní, že požaduje být plátcem dříve apočítal stím, že bude plátcem od 1. ledna 2027. Dne 20. listopadu 2026 ale jeho obrat vtuzemsku překročil částku 2536 500 Kč. Je povinen podat do 10 pracovních dnů přihlášku kregistraci plátce, plátcem se stal od 21. listopadu 2026.

Příklad

Český podnikatel, který není plátcem, prodává zboží vtuzemsku. Do konce května 2026 dosáhl obrat vtuzemsku 1900000 Kč. Dne 15. června 2026 uskutečnil dodávku zboží za 700000 Kč, kterou překročil limit 2536 500 Kč. Včas podal přihlášku kregistraci, plátcem se stal od 16.června 2026.

Vodst. 3 je řešena registrace osoby povinné kdani, která uskutečňuje pouze plnění bez nároku na odpočet daně. Jedná se oosvobozená plnění bez nároku na odpočet daně smístem plnění vtuzemsku (např. nájem) ale také osvobozená plnění bez nároku na odpočet daně smístem plnění mimo tuzemsko.

Podle tohoto ustanovení se osoba povinná kdani se sídlem vtuzemsku nebo osoba registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, která překročí stanovený obrat vtuzemsku 2000000Kč, nestane plátcem. Podmínkou je, že uskutečňuje pouze plnění, ukterých by neměla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem.

Příklad

Občan pronajímá vPraze několik bytů. Ztohoto titulu je osobou povinnou kdani. Ke dni 31.prosinci 2026 dosáhl obrat vtuzemsku 2300000Kč.Žádnou jinou činnost nevykonává. Plátcem se nestal.

Příklad

Osoba povinná kdani, která není plátcem, pronajímá několik nemovitostí vtuzemsku ataké na Slovensku. Nájem těchto nemovitých věcí je vtuzemsku ina Slovensku plněním osvobozeným od daně bez nároku na odpočet daně. Ke dni 31. prosinci 2026 dosáhla obrat vtuzemsku 2600000Kč.Žádnou jinou činnost nevykonává. Plátcem se nestala.

Podle písm. a) se osoba povinná kdani, která uskutečňuje pouze plnění, ukterých by neměla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem, stane plátcem až poté, co uskuteční plnění, které spadá do jejího obratu vtuzemsku aukterého by měla nárok na odpočet daně.

Povinnost podat přihlášku kregistraci plátce má podle §94 odst. 2 zákona oDPH do 10 pracovních dnů ode dne uskutečnění plnění, které spadá do obratu vtuzemsku aukterého by měla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem. Plátcem se stane k1. lednu následujícího kalendářního roku.

Příklad

Občan pronajímá vPraze několik bytů. K31. říjnu 2026 dosáhl obrat vtuzemsku ztěchto nájmů 2300000Kč.Plátcem se nestal. Vlistopadu 2026 kromě těchto pronájmů začal prodávat zboží vtuzemsku. Dne 3. listopadu prodal první zboží za 2000Kč. Včas podal přihlášku kregistraci plátce avní neuvedl, že požaduje být plátcem hned. K31. prosinci 2026 dosáhl obrat vtuzemsku 2350000 Kč. Plátcem se stal 1. ledna 2027.

Podle písm. b) se osoba povinná kdani, která uskutečňuje pouze plnění, ukterých by neměla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem, stane plátcem dnem následujícím po dni uskutečnění tohoto plnění.

Podle bodu 1. se osoba povinná kdani, která uskutečňuje pouze plnění, ukterých by neměla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem, také stane plátcem dnem následujícím po dni uskutečnění tohoto plnění.

Jedná se opřípady, kdy tato osoba překročí vkalendářním roce obrat vtuzemsku zplnění bez nároku na odpočet daně 2000000 Kč apoté vtomtéž kalendářním roce uskuteční plnění, ukterého by jako plátce měla nárok na odpočet daně ado deseti pracovních dnů od překročení obratu podá přihlášku kregistraci plátce, ale nechce sregistrací čekat až od prvního dne následujícího kalendářního roku avpřihlášce kregistraci sdělí, že požaduje být plátcem dnem následujícího po dni, ve kterém obrat vtuzemsku přesáhla. Pokud podá přihlášku kregistraci po desetidenní lhůtě, je plátcem až od 1. ledna následujícího kalendářního roku.

Příklad

Občan pronajímá vPraze několik bytů. K31. říjnu 2026 dosáhl obrat vtuzemsku ztěchto nájmů 2300000Kč.Plátcem se nestal. Vlistopadu 2026 kromě těchto pronájmů začal prodávat zboží vtuzemsku. Dne 3. listopadu prodal první zboží za 2000Kč, včas podal přihlášku kregistraci plátce avní uvedl, že požaduje být plátcem od 4. listopadu 2026. K31. prosinci 2025 dosáhl obrat vtuzemsku 2350 000 Kč. Plátcem se stal 4. listopadu 2026.

Vbodu 2. je řešena registrace osoby povinné kdani, která uskutečňuje pouze plnění bez nároku na odpočet daně auskuteční plnění, ukterého by jako plátce měla nárok na odpočet daně ajejí obrat vtuzemsku vpříslušném kalendářním roce překročil částku 2536500 Kč. Tato osoba se také stane plátcem dnem následujícím po dni uskutečnění tohoto plnění.

Příklad

Občan pronajímá vPraze několik bytů. K31. říjnu 2026 dosáhl obrat vtuzemsku ztěchto nájmů 2300000Kč.Plátcem se nestal. Vlistopadu 2026 kromě těchto pronájmů začal prodávat zboží vtuzemsku. Dne 25. listopadu 2026 však dosáhl obrat vtuzemsku 2540000 Kč. Plátcem se stal 26. listopadu 2026.

Vbodu 3. je řešena registrace osoby povinné kdani, která uskutečňuje pouze plnění bez nároku na odpočet daně, pokud její obrat vtuzemsku ztěchto plnění vtuzemsku vbezprostředně předcházejícím kalendářním roce překročil částku 2000000 Kč atato osoba uskutečnila vaktuálním kalendářním roce plnění, ukterého by měla jako plátce nárok na odpočet daně. Plátcem se stane také dnem následujícím po uskutečnění plnění, kterým překročila obrat vtuzemsku.

Příklad

Občan pronajímá vPraze několik bytů. K31. prosinci 2026 dosáhl obrat vtuzemsku ztěchto nájmů 2300000Kč.Plátcem se nestal. Vbřeznu 2027 kromě těchto pronájmů začal prodávatzboží vtuzemsku. Dne 5. března 2027 prodal první zboží za 2000 Kč. Plátcem se stal 6.března2027.

Vodst. 4 je řešena registrace osoby povinné kdani se sídlem vtuzemsku, která zrušila registraci plátce zdůvodu ukončení ekonomické činnosti. Této osobě správce daně zrušil registraci ivpřípadě, že nebyla plátcem po dobu jednoho roku.

Pokud tato osoba začne vkalendářním roce, ve kterém jí byla zrušena registrace plátce uskutečňovat ekonomickou činnost, tak pokud vtomto kalendářním roce nebo za bezprostředně předcházející kalendářní rok překročila obrat vtuzemsku 2000000 Kč, je plátcem již ode dne, ve kterém uskutečnila zdanitelné plnění snárokem na odpočet daně.

Lhůta po podání přihlášky kregistraci plátce je podle §94 odst. 3 zákona oDPH do 10 pracovních dnů ode dne uskutečnění takového plnění.

Příklad

Plátce vroce 2025 dosáhl obrat vtuzemsku 2200000 Kč. K31. březnu 2026 přestal uskutečňovat ekonomickou činnost azrušil registraci plátce. Od 1. července 2026 začal opět jako osoba povinná kdani uskutečňovat ekonomickou činnost, dodání zboží. Dne 5. července 2026 dodal první zboží, plátcem se stal 5. července 2026. Již toto první dodání zboží bylo zdanitelným plněním.

§6a

Zrušen.

§6b

(1) Osoba povinná kdani je plátcem ode dne nabytí majetku, pokud nabývá tento majetek

a) pro účely uskutečňování ekonomické činnosti na základě rozhodnutí oprivatizaci podle zákona upravujícího podmínky převodu majetku státu na jiné osoby, nebo

b) od plátce nabytím obchodního závodu.

(2) Osoba povinná kdani je plátcem ode dne zápisu přeměny právnické osoby do veřejného rejstříku nebo jemu odpovídající evidence vedené podle právních předpisů příslušného státu, pokud na ni při této přeměně přechází nebo je převáděno jmění zanikající nebo rozdělované právnické osoby, která byla plátcem.

(3) Právnická osoba, která při změně právní formy na jinou formu nezaniká ani nepřechází její jmění na právního nástupce, pouze se mění její vnitřní právní poměry aprávní postavení jejích společníků, nepřestává být plátcem.

Komentář k§6b

Toto ustanovení zajišťuje kontinuitu aplikace daně zpřidané hodnoty umajetku, pokud dojde ke změně vlastníka, ato vpřípadech převodu souhrnu majetku.

Podle odst. 1 je osoba povinná kdani plátcem, pokud pro účely ekonomické činnosti nabývá majetek na základě zákona oprivatizaci nebo nabývá obchodní závod.

Dle odst.2 je osoba povinná kdani plátcem ode dne zápisu přeměny právnické osoby do obchodního rejstříku, pokud na ni při této přeměně přechází nebo je převáděno jmění zanikající nebo rozdělované právnické osoby, která byla plátcem. Tento režim se vztahuje na všechny právnické osoby, jako např. také na spolky, nadace, nadační fondy, ústavy. Tyto osoby, pokud jsou osobami povinnými kdani, se stanou plátcem ode dne zápisu jejich přeměny doveřejného rejstříku. Veřejným rejstříkem se rozumí nejen rejstřík dle zákona č.304/2013Sb., oveřejných rejstřících právnických afyzických osob aoevidenci svěřenských fondů, ve znění pozdějších předpisů, kterým je rejstřík obchodní, rejstřík spolkový, rejstřík nadační nebo rejstřík ústavů, ale jakýkoliv veřejný rejstřík, např. školský rejstřík. Obdobně pak platí ipro právnické osoby zřízené podle zahraničního práva, které se zapisují do jiných obdobných rejstříků nebo jim odpovídajících evidencí vedených podle práva příslušného státu.

§6c

(1) Osoba povinná kdani, která nemá sídlo vtuzemsku akterá není registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, je plátcem ode dne uskutečnění zdanitelného plnění dodání zboží nebo poskytnutí služby smístem plnění vtuzemsku, svýjimkou plnění, ukterých je povinna přiznat daň osoba, které jsou tato plnění poskytována, nebo plnění, na která se použije zvláštní režim jednoho správního místa.

(2) Osoba povinná kdani, která nemá sídlo vtuzemsku akterá není registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, je plátcem ode dne dodání zboží do jiného členského státu, které je odesláno nebo přepraveno ztuzemska touto osobou, pořizovatelem nebo zmocněnou třetí osobou, ato osobě, pro kterou je pořízení zboží vjiném členském státě předmětem daně.

(3) Osoba povinná kdani, která nemá sídlo vtuzemsku akterá není registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, je plátcem ode dne dodání zboží za úplatu, které je přemístěním zboží ztuzemska do jinéhočlenského státu, pokud je pořízení tohoto zboží vjiném členském státě pro tuto osobu předmětem daně.

Komentář k§6c

Ustanovení upravuje, kdy se osoba povinná kdani, která má sídlo mimo tuzemsko (tzn., má sídlo vjiném členském státě nebo ve třetí zemi) stává ze zákona vtuzemsku plátcem. Ustanovení §6c se vztahuje jen na uvedené osoby povinné kdani, které nejsou registrovány do režimu pro malé podniky pro tuzemsko. Registrace do režimu pro malé podniky pro tuzemsko je dle §109bd anásl. zákona oDPH umožněna pouze osobám povinným kdani, které mají sídlo vjiném členském státě.

Osoba povinná kdani, která se stane plátcem dle §6c zákona oDPH, je povinna podat přihlášku kregistraci do 10 pracovních dnů od uskutečnění plnění, vjehož důsledku se stala plátcem. Povinnost podat přihlášku kregistraci vuvedené lhůtě vyplývá zustanovení §94 odst. 2 zákona oDPH.

Odstavec 1 stanoví, že plátcem se stává osoba povinná kdani, která nemá vtuzemsku sídlo akterá zde současně není registrována do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, jestliže uskuteční zdanitelné plnění smístem vtuzemsku. Plátcem se poskytovatel plnění stane dnem uskutečnění zdanitelného plnění. Toto se ale uplatní pouze vpřípadě, že povinnost přiznat daň zposkytnutého zdanitelného plnění nemá příjemce služby nebo kupující daného zboží, apokud se na plnění nepoužije zvláštní režim jednoho správního místa (viz samostatně dále).

Vpřípadě dodánízboží vtuzemsku daň přiznává podle §108 odst.3 písm.b) zákona oDPH kupující, jestliže je plátcem. Pokud je kupující zboží neplátcem, identifikovanou osobou nebo osobou nepovinnou kdani, stává se dodavatel zboží plátcem dle komentovaného ustanovení amusí daň vtuzemsku odvést on. Vpřípadě poskytnutí služeb osobou neusazenou vtuzemsku přiznává daň podle §108 odst.3 písm.a) příjemce služby, pokud je osobou povinnou kdani (může se tedy jednat oplátce, identifikovanou osobu nebo osobu povinnou kdani, která doposud vtuzemsku není registrovaná kdani). Poskytovatel služby se stane plátcem dle komentovaného ustanovení jen vpřípadě, že je příjemce služby osobou nepovinnou kdani. Pokud je příjemce služby osobou povinnou kdani se sídlem nebo provozovnou vtuzemsku, která není plátcem nebo identifikovanou osobou, stane se takový příjemce služby jejím přijetím identifikovanou osobou dle §6h zákona oDPH amá povinnost přiznat daň již zpřijaté služby.

Výše uvedené se neuplatní, pokud poskytovatel služeb nebo dodavatel zboží odvádí českou daň zuskutečněných plnění, která mají místo plnění vtuzemsku aukterých nevzniká povinnost daň přiznat zákazníkovi, prostřednictvím zvláštního režimu jednoho správního místa. Pokud se bude jednat oposkytnutí služeb nebo dodávky zboží, na které je možno uplatnit zvláštní režim jednoho správního místa, aposkytovatel daného plnění se ktomuto režimu registruje vjiném členském státě, bude českou daň zuvedených plnění odvádět prostřednictvím tohoto režimu anestane se plátcem vtuzemsku podle komentovaného ustanovení.

Příklad

Americká firma poskytuje poradenské služby firmám se sídlem vtuzemsku. Povinnost přiznat daň zpřijatých služeb mají příjemci služeb podle §108 odst.3 písm.a) zákona oDPH. Pokud příjemce služby ke dni přijetí služby není plátcem ani identifikovanou osobou, stává se přijetím služby identifikovanou osobou podle §6h zákona oDPH.

Příklad

Slovenská firma registrovaná kdani na Slovensku, která není registrována do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, nakoupila vtuzemsku zboží anásledně je vtuzemsku prodá tuzemské firmě, která je osobou povinnou kdani, ale není plátcem. Nákup zboží vtuzemsku není důvodem pro registraci slovenské firmy vtuzemsku, ale jí uskutečněný prodej zboží smístem plnění vtuzemsku je dodáním zboží neplátci, které znamená, že se slovenská firma stala plátcem podle §6c odst.1 zákona oDPH dnem prodeje, musí podat přihlášku kregistraci dle §94 odst.2 zákona oDPH amusí zprodaného zboží odvést vtuzemsku daň.

Příklad

Slovenská firma registrovaná kdani na Slovensku, která není registrována do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, nakoupila vtuzemsku zboží anásledně je prodá vtuzemsku firmě, která má vtuzemsku sídlo aje plátcem. Slovenská firma se vtuzemsku ztitulu tohoto dodání nestává plátcem daně, protože povinnost přiznat daň ukládá §108 odst.3 písm.b) zákona oDPH kupujícímu zboží, který je plátcem.

Příklad

Slovenská firma registrovaná kdani na Slovensku, která není registrována do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, nakoupila vtuzemsku zboží anásledně je prodá vtuzemsku německé firmě, registrované kdani vNěmecku, ale nikoliv vtuzemsku. Slovenská firma dodává zboží smístem plnění vtuzemsku osobě, která není plátcem. Dodavatel se stává plátcem dnem prodeje podle §6c odst.1 zákona oDPH, musí podat přihlášku kregistraci dle §94 odst. 2 zákona oDPH auplatní vůči německé firmě tuzemskou daň.

Příklad

Slovenská firma registrovaná kdani na Slovensku, která není registrována do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, nakoupila vtuzemsku náhradní díl anásledně jej vtuzemsku použije pro opravu přístroje provedenou vtuzemské firmě. Slovenská firma nemá vtuzemsku provozovnu. Nákup zboží vtuzemsku není důvodem pro registraci slovenské firmy. Následná oprava přístroje je poskytnutím služby smístem plnění vtuzemsku podle §9 odst.1 zákona oDPH. Slovenská firma se nestane plátcem anemusí se registrovat vtuzemsku kdani. Daň zposkytnuté služby odvede příjemce služby. Pokud příjemce služby doposud není plátcem nebo identifikovanou osobou, stane se identifikovanou osobou dnem přijetí dané služby podle §6h zákona oDPH.

Příklad

Slovenská firma neregistrovaná kdani na Slovensku, která není registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, poskytne stavební práce smístem plnění vtuzemsku tuzemskému občanovi. Stavební práce jsou poskytnutím služby smístem plnění vtuzemsku podle §10 zákona oDPH. Protože slovenská firma je osobou povinnou kdani, zatímco příjemce služby je osobou nepovinnou kdani, stává se slovenská firma dnem poskytnutí služby plátcem podle §6c odst.1 zákona oDPH, musí podat přihlášku kregistraci dle §94 odst. 2 zákona oDPH amusí uplatnit na poskytnuté služby tuzemskou daň.

Příklad

Ukrajinská firma poskytne stavební práce smístem plnění vtuzemsku tuzemskému občanovi. Stavební práce jsou poskytnutím služby smístem plnění vtuzemsku podle §10 zákona oDPH. Protože ukrajinská firma je osobou povinnou kdani, zatímco příjemce služby je osobou nepovinnou kdani, stává se ukrajinská firma plátcem podle §6c odst.1 zákona oDPH, musí podat přihlášku kregistraci dle §94 odst. 2 zákona oDPH auplatnit na poskytnuté služby tuzemskou daň.

Dleodst.2 se stává plátcem osoba povinná kdani, která nemá vtuzemsku sídlo akterá současně není registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, pokud tato osoba dodá zboží ztuzemska do jiného členského státu. Zboží musí být současně dodáno osobě, pro kterou je pořízení zboží vjiném členském státě předmětem daně apřepravu zboží zajišťuje dodavatel, kupující nebo třetí osoba zmocněná buď dodavatelem, nebo kupujícím. Kupující zboží vjiném členském státě tedy musí být osobou povinnou kdani. Pokud kupující včlenském státě, do kterého je zboží dodáno, doposud není registrován kdani, bude pro něj pořízení zboží zjiného členského státu předmětem daně pouze vpřípadě, že neuplatní vynětí zpředmětu daně podle tamní obdoby českého §2a zákona oDPH. Principem vynětí zpředmětu daně vpřípadě pořízení zboží zjiného členského státu je, že pro osoby povinné kdani, které doposud nejsou plátcem, není pořízení zboží vhodnotě do určité hodnoty (za splnění dalších podmínek) předmětem daně. Vynětí zpředmětu daně však kupující není povinen uplatnit. Vpřípadě České republiky je vynětí daně upraveno §2a a§2b zákona oDPH (viz komentář ktěmto ustanovením). Dodavatel zboží se stane plátcem podle komentovaného odst.2 ipřesto, že jsou splněny podmínky dané §64 zákona oDPH adodávka zboží do jiného členského státu bude od tuzemské DPH osvobozena.

Příklad

Osoba povinná kdani se sídlem na Slovensku, registrovaná kdani na Slovensku, která není registrovaná do režimu pro malé podniky vtuzemsku, nakoupí vtuzemsku zboží anásledně je dodá ztuzemska do Rakouska osobě registrované kdani vRakousku. Nákup zboží vtuzemsku není důvodem pro registraci slovenské osoby povinné kdani. Vdůsledku dodání zboží ztuzemska do Rakouska se dodavatel stává plátcem vtuzemsku, pokud je pořízení zboží pro zákazníka vRakousku předmětem daně. Současně má dodavatel povinnost podat přihlášku kregistraci do 10 pracovních dnů od dodání zboží (viz §94 odst. 2 zákona oDPH). Pokud jsou splněny podmínky dané §64 zákona oDPH, bude dodání zboží osvobozeno od české DPH.

Příklad

Osoba povinná kdani se sídlem na Ukrajině nakoupí vtuzemsku zboží anásledně je dodá ztuzemska do Rakouska osobě registrované kdani vRakousku. Nákup zboží vtuzemsku není důvodem pro registraci ukrajinské osoby. Vdůsledku dodání zboží ztuzemska do Rakouska se dodavatel stává plátcem vtuzemsku, pokud je pořízení zboží pro zákazníka vRakousku předmětem daně. Současně má dodavatel povinnost podat přihlášku kregistraci do 10 pracovních dnů ode dne dodání zboží (viz §94 odst. 2 zákona oDPH). Pokud jsou splněny podmínky dané §64 zákona oDPH, bude dodání zboží osvobozeno od české DPH.

Příklad

Osoba povinná kdani se sídlem na Slovensku, která není registrovaná kdani na Slovensku asoučasně není registrována do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, nakoupí vtuzemsku zboží anásledně je dodá ztuzemska do Rakouska osobě registrované kdani vRakousku. Pro odběratele je pořízení zboží předmětem daně vRakousku zdůvodu jeho registrace kdani vRakousku. Vdůsledku dodání zboží ztuzemska do Rakouska se dodavatel stane plátcem vtuzemsku. Současně má dodavatel povinnost podat přihlášku kregistraci do 10 pracovních dnů ode dne dodání zboží (viz §94 odst. 2 zákona oDPH). Pokud jsou splněny podmínky dané §64 zákona oDPH, bude dodání zboží osvobozeno od české DPH.

Příklad

Osoba povinná kdani registrovaná kdani na Slovensku se sídlem na Slovensku, která není registrována do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, nakoupí vtuzemsku zboží anásledně je bude vyvážet do Číny. Nákup zboží vtuzemsku není důvodem pro registraci této osoby vČeské republice ají uskutečněný vývoz zboží není důvodem, pro který by se stala plátcem zdůvodu ustanovení §6c odst. 2 zákona oDPH. Slovenská osoba může požádat vtuzemsku ovrácení daně uplatněné dodavatelem při dodání zboží, podle §82a a§82b zákona oDPH.

Příklad

Osoba povinná kdani se sídlem na Ukrajině nakoupí vtuzemsku zboží anásledně je bude vyvážet do Číny. Nákup zboží vtuzemsku není důvodem pro registraci této osoby vČeské republice ají uskutečněný vývoz zboží není důvodem, pro který by se stala plátcem dle §6c odst. 3 zákona oDPH.

Příklad

Německá firma registrovaná kdani vNěmecku, která není vtuzemsku registrována do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, dodá zboží ztuzemska na Slovensko slovenské osobě povinné kdani, ale neregistrované kdani na Slovensku. Cena dodaného zboží činí 15000EUR apodle slovenských daňových předpisů pořízení zboží zjiného členského státu vuvedené hodnotě je důvodem pro registraci pořizovatele, protože pořízení daného zboží zjiného členského státu je předmětem daně na Slovensku. Německý dodavatel se musí registrovat vtuzemsku jako plátce.

Odstavec3 stanoví, že plátcem se stává osoba povinná kdani, která nemá vtuzemsku sídlo akterá není registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko, pokud tato osoba přemístí do jiného členského státu svůj majetek podle §13 odst.6 zákona oDPH, přičemž se nejedná opřípady vyjmenované v§4 odst.6 zákona oDPH. Plátcem se tato osoba stává pouze vpřípadě, pokud je přemístění zboží pro tuto osobu předmětem daně vjiném členském státě, do kterého je zboží přemístěno. Podle §13 odst.6 zákona oDPH je přemístění zboží plátcem do jiného členského státu považováno za dodání zboží za úplatu.

Příklad

Osoba povinná kdani, která má sídlo vNěmecku, nakoupila vtuzemsku zboží apřemísťuje je do Německa. Dnem přemístění zboží se osoba stává plátcem, vznikne jí povinnost se registrovat. Na dodávku zboží uplatní osvobození podle §64 zákona oDPH (pokud jsou splněny podmínky dané tímto ustanovením) apokud má vNěmecku povinnost zpořízeného zboží přiznat daň.

§6d

Osoba povinná kdani, která je členem skupiny akterá uskuteční zdanitelné plnění dodání zboží nebo poskytnutí služby smístem plnění vtuzemsku svou částí umístěnou mimo tuzemsko, svýjimkou plnění, ukterých je povinna přiznat daň osoba, které jsou tato plnění poskytována, je plátcem ode dne uskutečnění tohoto plnění.

Komentář k§6d

V§6d je řešeno, kdy se stává plátcem osoba povinná kdani, která je členem skupiny. Pokud tato osoba uskuteční zdanitelné plnění dodání zboží nebo poskytnutí služby smístem plnění vtuzemsku svou částí umístěnou mimo tuzemsko apovinnost přiznat daň zpředmětného plnění má osoba, které jsou tato plnění poskytována, plátcem se nestane. Plátcem se stane, pokud příjemci tohoto plnění povinnost přiznat daň vtuzemsku nevzniká.

§6e

(1) Dědic, který majetek nabyl po zemřelém plátci akterý pokračuje vuskutečňování ekonomické činnosti, je plátcem ode dne přechodu daňové povinnosti zůstavitele.

(2) Pokračováním vuskutečňování ekonomické činnosti se pro účely tohoto zákona rozumí pokračování vpodnikání na základě živnostenského nebo jiného oprávnění nebo pokračování vjiné ekonomické činnosti.

Komentář k§6e

Podle odst. 1 je vpřípadě úmrtí plátce nadále možná registrace právního nástupce obdobně jako při přeměně společnosti. Pokud osoba oprávněná podle živnostenského zákona pokračuje po zemřelém plátci vjeho živnosti, nevzniká jí povinnost přiznat daň za zemřelého plátce. Dochází vlastně kpřeregistraci na osobu oprávněnou, pokud je již plátcem. Pokud plátcem není achce využít této možnosti, musí předložit přihlášku kregistraci astává se plátcem ode dne následujícího po úmrtí plátce, aby byla zachována kontinuita dosavadního režimu daně. Tento postup se uplatní vpřípadě, že vživnosti pokračuje jak správce dědictví nebo sám dědic.

Vodst.2 je upřesněno, že pokračováním vuskutečňování ekonomických činností se rozumí jak pokračování vpodnikání na základě živnostenského nebo jiného oprávnění, tak také pokračování vjiné ekonomické činnosti.

§ 6ea

(1) Provozovatel elektronického rozhraní, který uskuteční zdanitelné plnění dodání zboží podle §13a smístem plnění vtuzemsku, svýjimkou vybraného plnění, na které je použit zvláštní režim jednoho správního místa, je plátcem ode dne uskutečnění tohoto zdanitelného plnění.

(2) Zahraniční osoba, která uskuteční dodání zboží provozovateli elektronického rozhraní podle §13a odst. 2 smístem plnění vtuzemsku, je plátcem ode dne dodání tohoto zboží.

Komentář k§6ea

Odstavec 1 stanoví, že provozovatel elektronického rozhraní vymezený v§4 odst.1 písm.o) zákona oDPH se stává plátcem, pokud uskuteční dodání zboží podle §13a zákona oDPH smístem plnění vtuzemsku. Výjimku zuvedeného pravidla představuje situace, kdy provozovatel elektronického rozhraní uskuteční dodání vybraného plnění ana tuto dodávku je použit zvláštní režim jednoho správního místa. Co se rozumí vybraným plněním je obecně stanoveno v§110b odst.2 zákona oDPH ve vazbě na jednotlivé dílčí režimy zvláštního režimu jednoho správního místa. Vpřípadě provozovatele elektronického rozhraní, který dodává zboží podle §13a zákona oDPH, se může jednat buď oprodej zboží na dálku, prodej dovezeného zboží na dálku nebo dodání zboží provozovatelem elektronického rozhraní osobě nepovinné kdani, které jsou ve vazbě na fikci zavedenou §13a zákona oDPH považovány za dodávky zboží uskutečněné provozovatelem elektronického rozhraní.

Ustanovení §13a zákona oDPH se týká případů prodeje dovezeného zboží na dálku vhodnotě nepřesahující 150 EUR (viz §13a odst.1 zákona oDPH) nebo dodání zboží na území Evropské unie zahraniční osobou osobě nepovinné kdani (viz §13a odst.2 zákona oDPH) prostřednictvím elektronického rozhraní. Úprava obsažená v§13a zákona oDPH zavádí fikci, kdy se plnění spočívající vprodeji dovezeného zboží, jehož vlastní hodnota nepřesahuje 150 EUR nebo dodání zboží zahraniční osobou osobě nepovinné kdani na území Evropské unie rozděluje, pro účely daně zpřidané hodnoty, na dvě samostatná plnění, ato za předpokladu, že uvedená dodání zboží provozovatel elektronického rozhraní usnadňuje (kvýznamu pojmu usnadňuje, viz komentář k§13a zákona oDPH).

Vsouladu sodstavcem 1 se plátcem stává provozovatel elektronického rozhraní, který usnadňuje dodání zboží vymezené v§13a zákona oDPH amísto plnění takového dodání je vtuzemsku. Uvedené platí pro všechny provozovatele elektronického rozhraní, kteří splní uvedené podmínky, ato bez ohledu na místo jejich usazení, tzn. bez ohledu na to, kde se nachází jejich sídlo, resp. provozovna, prostřednictvím které dodání zboží uskutečňují. Plátcem se vtuzemsku nestane pouze provozovatel elektronického rozhraní, který ve vazbě na fikci danou §13a zákona oDPH uskutečňuje dodání zboží smístem plnění vtuzemsku, přičemž tato dodání jsou vybranými plněními podle §110b zákona oDPH aje na ně použit zvláštní režimu jednoho správního místa, tzn. daň zuskutečněných plnění je odváděna prostřednictvím zvláštního režimu jednoho správního místa. Takový provozovatel elektronického rozhraní se nestává plátcem podle komentovaného ustanovení bez ohledu na to, zda je ke zvláštnímu režimu jednoho správního místa registrován vČeské republice nebo vjiném členském státu.

Provozovatel elektronického rozhraní, který se stává plátcem podle komentovaného ustanovení, je povinen podat přihlášku kregistraci do 10 pracovních dnů (viz §94 zákona oDPH) ode dne uskutečnění zdanitelného plnění, vjehož důsledku se stává plátcem, tzn., od dne dodání zboží specifikovaného v§13a zákona oDPH smístem plnění vtuzemsku, které usnadňuje aukterého se tedy ve vazbě na fikci upravenou v§13a dostává do postavení dodavatele. Tento provozovatel elektronického rozhraní má také možnost stát se plátcem daně dobrovolně, před uskutečněním dané transakce, která vede kplátcovství ze zákona. Dobrovolná registrace za plátce je upravena §6f asouvisejícím §94a zákona oDPH.

Podle odst.2 se plátcem ze zákona stává zahraniční osoba, která dodá zboží provozovateli elektronického rozhraní podle §13a odst.2 zákona oDPH smístem plnění vtuzemsku (opět se ve vazbě na toto ustanovení jedná ofiktivní dodání zboží zahraniční osobou provozovateli elektronického rozhraní, pokud jsou splněny podmínky dané §13a odst.2 zákona oDPH, tj.konečným příjemcem zboží je osoba nepovinná kdani na území Evropské unie aprovozovatel elektronického rozhraní takové dodání zboží usnadňuje). Zahraniční osoba (tzv. původní dodavatel zboží) se stává plátcem dnem dodání předmětného zboží.

Zahraničním dodavatel se, vpřípadě popsaném výše, stává plátcem dnem dodání předmětného zboží, ato bez ohledu na to, že dodání zboží tímto zahraničním dodavatelem (tzv. původní dodavatel) provozovateli elektronického rozhraní (tzv. domnělý dodavatel) je od daně osvobozeno podle §71h zákona oDPH. Povinnost registrace zahraniční osoby vdaném případě vyplývá přímo ze směrnice Rady, atudíž musela Česká republika tuto povinnost také promítnout do zákona oDPH, ato bez ohledu na uplatnění osvobození udodání zboží uskutečněného tuto osobou. Zahraniční osoba má možnost stát se plátcem dobrovolně, před uskutečněním prvního dodání zboží, ato podle §6f odst.3 asouvisejícího §94a zákona oDPH.

Ohledně fiktivního rozdělení dodávky zboží zahraničním osobou osobě nepovinné kdani na území Evropské unie, které usnadňuje provozovatele elektronického rozhraní, odkazujeme na komentář kustanovení §13a zákona oDPH.

§6f

(1) Osoba povinná kdani se sídlem nebo provozovnou vtuzemsku, která uskutečňuje nebo bude uskutečňovat plnění, ukterého by měla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem, je plátcem ode dne následujícího po dni oznámení rozhodnutí, kterým je tato osoba registrována.

(2) Osoba povinná kdani, která nemá sídlo ani provozovnu vtuzemsku, která není registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko akterá bude uskutečňovat plnění snárokem na odpočet daně smístem plnění vtuzemsku, je plátcem ode dne následujícího po dni oznámení rozhodnutí, kterým je tato osoba registrována.

Komentář k§6f

V§6f zákona oDPH je řešena dobrovolná registrace osoby povinné kdani za plátce.

Podle odst. 1 je plátcem osoba povinná kdani se sídlem nebo provozovnou vtuzemsku, která dobrovolně podá přihlášku kregistraci ode dne následujícího po dni oznámení rozhodnutí oregistraci. Jedná se oosobu, která uskutečňuje plnění, ukterého by měla nárok na odpočet daně, pokud by byla plátcem nebo se chystá takováto plnění uskutečňovat. Tato osoba se může zaregistrovat vpřípadě, že její obrat nedosahuje obratu pro povinnou registraci amůže předložit přihlášku kregistraci kdykoliv.

Podle odst. 2 se může dobrovolně zaregistrovat za plátce osoba povinná kdani, která nemá sídlo ani provozovnu vtuzemsku, která není registrovaná do režimu pro malé podniky pro tuzemsko akterá bude uskutečňovat plnění snárokem na odpočet daně vtuzemsku. Tato osoba je plátcem ode dne následujícího po dni oznámení rozhodnutí oregistraci plátce.

Správci daně ale musí prokázat, že bude uskutečňovat vtuzemsku plnění snárokem na odpočet daně, např. smlouvy sbudoucími obchodními partnery, sídlo plátce atd. Ztohoto důvodu je vhodné kpřihlášce kregistraci za plátce přiložit přílohu kregistraci.

Oznámení rozhodnutí je nutno chápat vduchu §101 odst.4 ve spojení vodst.5 DŘ jako okamžik, kdy se příjemce rozhodnutí sním seznámí. Typicky jde odoručení tohoto rozhodnutí osobě povinné kdani.

§ 6fa

Zrušen.

Identifikované osoby

§6g

Osoba povinná kdani, která není plátcem, nebo právnická osoba nepovinná kdani jsou identifikovanými osobami ode dne uskutečnění prvního pořízení zboží zjiného členského státu, které je předmětem daně; to neplatí pro

a) pořízení zboží prostřední osobou při dodání zboží při třístranném obchodu, nebo

b) pořízení zboží zjiného členského státu, které je osvobozeno od daně podle §71l.

Komentář k§6g

Identifikovanou osobou se stává právnická osoba nepovinná kdani ataké osoba povinná kdani (tedy právnická ifyzická osoba), které nejsou plátcem, dnem prvního pořízení zboží zjiného členského státu do tuzemska, které je předmětem daně vtuzemsku.

Pořízení zboží zjiného členského státu není předmětem daně vpřípadě, že celková hodnota zboží bez daně nepřekročila vpříslušném ani vbezprostředně předcházejícím kalendářním roce částku 326 000Kč azároveň jsou splněny další podmínky vyplývající zustanovení §2a zákona oDPH.Zboží pořízené zjiného členského státu do tuzemska neplátcem do tohoto limitu není (za splnění dalších podmínek vyplývajících z§2a zákona oDPH) předmětem daně vtuzemsku. Do limitu se nezapočítává hodnota zboží, které podléhá spotřební dani (akteré je vymezeno v§4 odst.1 písm.k) zákona oDPH) apořízení nového dopravního prostředku (definovaného v§19 odst. 1 zákona oDPH), neboť pořízení tohoto zboží je předmětem daně vtuzemsku vždy, bez ohledu na hodnotu daného zboží. Dle §2b zákona oDPH se pořizovatel může uplatnění §2a zákona oDPH vzdát azboží nakoupené zjiného členského státu považovat za pořízení zboží zjiného členského státu (atedy za předmět daně vtuzemsku) bez ohledu na hodnotu adruh zboží.

Identifikovanou osobou se nestává osoba povinná kdani nebo právnická osoba nepovinná kdani, které jsou vpostavení prostřední osoby vtřístranném obchodě, akteré vtomto postavení sice pořizují zboží zjiného členského státu dotuzemska, ale vztahuje je na ně postup vrámci třístranného obchodu dle §17 zákona oDPH.

Ztitulu pořízení zboží zjiného členského státu do tuzemska se identifikovanou osobou rovněž nestává osoba povinná kdani nebo právnická osoba nepovinná kdani, které jsou zpohledu zákona oDPH osobami požívajícími výsad aimunit ajako takové tyto osoby pořizují zjiného členského státu do tuzemska nový dopravní prostředek nebo zboží, které je předmětem spotřební daně, tedy zboží, jehož pořízení zjiného členského státu je osvobozeno dle §71l zákona oDPH. Skutečnost, že je pořizovatel osobou požívající výsad aimunit, musí být schopen prokázat osvědčením oosvobození od daně, které vydal správce daně dle §68 odst. 9 zákona oDPH.

Identifikovanými osobami ztitulu pořízení zboží se dle §6g zákona oDPH stávají osoby povinné kdani, neplátci, bez ohledu na to, zda mají sídlo vtuzemsku, vjiných členských státech nebo ve třetích zemích. Povinnost podat přihlášku kregistraci za identifikovanou osobu je upravena v§97 zákona oDPH.

Pokud se pořizovatel zboží zjiného členského státu stane identifikovanou osobou, vznikne mu podle §108 odst.2 zákona oDPH povinnost přiznat daň, avšak nárok na uplatnění odpočtu daně je podle §72 anásl. zákona oDPH přiznán pouze plátci.

Pořizovateli zboží, který je identifikovanou osobou, vzniká daňová povinnost jen ve vztahu ke zbožípořízenému zjiného členského státu. Pokud tato osoba uskutečňuje současně plnění (dodání zboží či poskytnutí služeb) smístem plnění vtuzemsku, hledí se na ni, ve vztahu ktěmto uskutečněným plněním, stále jako na neplátce ave vztahu ktěmto plněním jí nevzniká žádná daňová povinnost. Zároveň identifikovaná osoba nemůže uplatnit nárok na odpočet daně zpřijatých zdanitelných plnění.

Osoba povinná kdani pořizující zboží zjiného členského státu se může dobrovolně, ještě před pořízením daného zboží, registrovat jako plátce dle §6f nebo jako identifikovaná osoba dle §6k zákona oDPH. Právnická osoba nepovinná kdani se může dobrovolně registrovat pouze jako identifikovaná osoba dle §6k zákona oDPH.

Příklad

Tuzemská firma, neplátce, pořídí ze Slovenska zboží od slovenské osoby povinné kdani, která je registrovaná kdani na Slovensku. Cena zboží činí 350 000Kč bez daně. Zboží je ze Slovenska dopraveno do České republiky.Pořizovatel se stává ze zákona identifikovanou osobou ke dni pořízení zboží aje povinen přiznat daň. Současně je pořizovatel povinen podat do 15dnů ode dne pořízení zboží přihlášku kregistraci za identifikovanou osobu dle §97 zákona DPH. Pořizovateli nevzniká nárok na odpočet daně.

Příklad

Německá firma registrovaná kdani vNěmecku pořídí ze Slovenska zboží do tuzemska, tzn., zboží je dopraveno do tuzemska. Dodavatelem zboží je slovenská osoba povinná kdani registrovaná na Slovensku kdani. Cena zboží je 350 000Kč bez daně.Německá firma není vtuzemsku plátcem.Pořizovatel zboží (tzn. německá firma) se ze zákona stává identifikovanou osobou ke dni pořízení zboží do tuzemska amusí podat přihlášku kregistraci. Pořizovateli vtomto případě nevznikne povinnost přiznat daň zpořízeného zboží, pokud je toto pořízení od daně osvobozeno dle §65 zákona oDPH, tzn., pokud by pořizovatel jako osoba registrovaná kdani vjiném členském státě měl vkaždém případě nárok na vrácení daně podle §82a a§82b zákona oDPH anejednalo by se ovrácení daně vpoměrné výši (viz komentář kustanovení §65 zákona oDPH). Pokud podmínky pro uplatnění osvobození nejsou splněny, vzniká pořizovateli zboží povinnost podat do 15 dnů ode dne pořízení zboží přihlášku kregistraci dle §97 zákona oDPH apřiznat daň zpořízeného zboží. Pořizovateli nevzniká nárok na odpočet daně.

Příklad

Ukrajinská firma, neplátce, pořídí ze Slovenska do tuzemska zboží. Dodavatelem je slovenská osoba povinná kdani registrovaná na Slovensku kdani. Cena zboží činí 350 000Kč bez daně.Pořizovatel (tzn. ukrajinská firma) se stává ze zákona identifikovanou osobou ke dni pořízení zboží do tuzemska, je povinen podat přihlášku kregistraci dle §97 zákona oDPH apřiznat daň zpořízeného zboží. Pořizovateli nevzniká nárok na odpočet daně.

§6h

Osoba povinná kdani se sídlem nebo provozovnou vtuzemsku, která není plátcem, je identifikovanou osobou ode dne přijetí zdanitelného plnění smístem plnění vtuzemsku od osoby neusazené vtuzemsku, nebo ode dne poskytnutí úplaty, ze které vznikla povinnost přiznat daň, ato od toho dne, který nastane dříve, pokud se jedná o

a) poskytnutí služby,

b) dodání zboží sinstalací nebo montáží atato osoba neusazená vtuzemsku není registrovaná jako plátce nebo

c) dodání zboží soustavami nebo sítěmi.

Komentář k§6h

Identifikovanou osobou se stává osoba povinná kdani, která má vtuzemsku sídlo nebo provozovnu, není plátcem aje jí poskytnuta služba smístem plnění vtuzemsku, ato osobou neusazenou vtuzemsku. Poskytovatelem služby tedy je osoba povinná kdani, která má sídlo vjiném členském státě nebo ve třetí zemi avtuzemsku nemá provozovnu, prostřednictvím které by byla služba poskytnuta. Zda je poskytovatel se sídlem vjiném členském státě vzemi svého sídla registrován kdani nebo ne, není rozhodující.

Identifikovanou osobou se osoba povinná kdani se sídlem nebo provozovnou vtuzemsku stává dále vpřípadě, že je jí osobou neusazenou vtuzemsku (která není registrována jako plátce vtuzemsku)dodáno zboží sinstalací nebo smontáží smístem plnění vtuzemsku dle §7 odst.6 zákona oDPH nebo je jídodáno zboží soustavami nebo sítěmi smístem plnění vtuzemsku dle §7a zákona oDPH. Identifikovanou osobou se kupující, osoba povinná kdani se sídlem nebo provozovnou vtuzemsku, stává bez ohledu na to, zda je poskytovatel registrován kdani vjiném členském státě či nikoliv.

Vpřípadě, že osoba povinná kdani, která má vtuzemsku sídlo nebo provozovnu akterá není plátcem, před přijetím služby nebo výše specifikovaného dodání zboží poskytne dodavateli zálohu, která se kdanému plnění jednoznačně váže, stává se identifikovanou osobou již dnem poskytnutí úplaty.

Pokud by plnění, na které je úplata určena, nebylo známo dostatečně určitě ve smyslu §20a odst.3 zákona oDPH, povinnost přiznat daň zposkytnuté úplaty nevznikne aposkytovatel se nestane identifikovanou osobou.

Pojem osoba neusazená vtuzemsku je definován v§4 odst.1 písm.l) zákona oDPH. Osobou neusazenou vtuzemsku je osoba povinná kdani, která nemá vtuzemsku sídlo ani provozovnu akterá uskuteční zdanitelné plnění, spočívající vdodání zboží nebo poskytnutí služby smístem plnění vtuzemsku. Pokud tato osoba má vtuzemsku provozovnu, považuje se za osobu neusazenou vtuzemsku pouze vpřípadě, že daná provozovna se poskytování předmětného plnění neúčastní (tzn., plnění není poskytováno prostřednictvím této provozovny). Osobou neusazenou vtuzemskutak může být osoba povinná kdani registrovaná vjiném členském státě, osoba povinná kdani neregistrovaná vjiném členském státě nebo zahraniční osoba.

Příjemce služby je povinen, jako identifikovaná osoba, přiznat vtuzemsku daň podle §108 odst.3 písm.a) zákona oDPH, ale nemá nárok na odpočet daně, protože není plátcem. Ivtěchto případech je možné „přeskočit“ povinnou registraci identifikované osoby adobrovolně se registrovat jako plátce před přijetím daného plnění, jak je uvedeno vkomentáři k§6g zákona oDPH.

Osoba povinná kdani, která se stane identifikovanou osobou dle komentovaného ustanovení, je povinna podat přihlášku kregistraci dle §97 zákona oDPH, ato do 15 dnů ode dne, kdy se stala identifikovanou osobou.

Příklad

Slovenská firma registrovaná kdani na Slovensku poskytne konzultační služby týkající se slovenskéDPH tuzemskému daňovému poradci, neplátci. Místem plnění je podle §9 odst.1 zákona oDPH sídlo příjemce služby vtuzemsku. Český daňový poradce se ke dni uskutečnění plnění stává identifikovanou osobou, je povinen podat přihlášku kregistraci dle §97 zákona oDPH apřiznat tuzemskou daň zpřijaté služby. Příjemce služby vpostavení identifikované osoby nemá nárok na odpočet daně. Pokud příjemce služby poskytne poskytovateli služby na danou službu zálohu, stane se příjemce služby identifikovanou osobou již dnem poskytnutí této úplaty.

Příklad

Slovenská firma neregistrovaná kdani na Slovensku poskytne konzultační služby týkající se slovenskéDPH tuzemskému daňovému poradci, neplátci. Místem plnění je podle §9 odst.1 zákona oDPH sídlo příjemce služby vtuzemsku. Český daňový poradce se ke dni uskutečnění plnění stává identifikovanou osobou, je povinen podat přihlášku kregistraci dle §97 zákona oDPH apřiznat tuzemskou daň zpřijaté služby. Příjemce služby vpostavení identifikované osobynemá nárok na odpočet daně. Pokud příjemce služby poskytne poskytovateli služby na danou službu zálohu, stane se příjemce služby identifikovanou osobou již dnem poskytnutí této úplaty.

Příklad

Norská firma poskytne konzultační služby týkající se norské DPH tuzemskému daňovému poradci, neplátci. Místem plnění je podle §9 odst.1 zákona oDPH sídlo příjemce služby vtuzemsku. Český daňový poradce se ke dni uskutečnění plnění stává identifikovanou osobou, je povinen podat přihlášku kregistraci dle §97 zákona oDPH apřiznat tuzemskou daň zpřijaté služby. Příjemce služby vpostavení identifikované osoby nemá nárok na odpočet daně. Pokud příjemce služby poskytne poskytovateli služby na danou službu zálohu, stane se příjemce služby identifikovanou osobou již dnem poskytnutí této úplaty.

Příklad

Slovenský zedník, neregistrovaný kdani na Slovensku, poskytne zednické práce na budově vtuzemsku, kterou má vmajetku tuzemská firma, neplátce. Místem plnění služby je podle §10 zákona oDPH tuzemsko. Protože službu poskytla osoba neusazená vtuzemsku, stává se tuzemská firma (příjemce služby) identifikovanou osobou, je povinna podat přihlášku kregistraci dle §97 zákona oDPH apřiznat tuzemskou daň zpřijaté služby. Příjemce služby vpostavení identifikované osoby nemá nárok na odpočet daně. Pokud příjemce služby poskytne poskytovateli služby na danou službu zálohu, stane se příjemce služby identifikovanou osobou již dnem poskytnutí této úplaty.

Příklad

Slovenská firma, registrovaná kdani na Slovensku, dodá do tuzemska stroj azavázala se, že zajistí jeho instalaci. Slovenská firma není plátcem vtuzemsku. Příjemcem služby je tuzemská firma, neplátce. Místem plnění uposkytnutého plnění je podle §7 odst.6 zákona oDPH tuzemsko. Protože plnění poskytla osoba neusazená vtuzemsku, stává se tuzemská firma identifikovanou osobou, je povinna podat přihlášku kregistraci dle §97 zákona oDPH apřiznat tuzemskou daň zdodaného stroje. Příjemce plnění vpostavení identifikované osoby nemá nárok na odpočet daně. Pokud příjemce plnění poskytne dodavateli zálohu na dodávku stroje asouvisející instalaci, stane se příjemce plnění identifikovanou osobou již dnem poskytnutí této úplaty.

§6i

Osoba povinná kdani se sídlem nebo provozovnou vtuzemsku, která není plátcem, je identifikovanou osobou ode dne poskytnutí služby smístem plnění vjiném členském státě podle §9 odst. 1, svýjimkou poskytnutí služby, které je vjiném členském státě osvobozeno od daně, nebo ode dne, ve kterém byla přijata úplata za poskytnutí této služby před jejím poskytnutím, pokud je tato služba ke dni přijetí úplaty známa dostatečně určitě, ato od toho dne, který nastane dříve.

Komentář k§6i

Identifikovanou osobou se ze zákona stává osoba povinná kdani se sídlem nebo provozovnou vtuzemsku, která není plátcem, jestliže poskytne službu smístem plnění vjiném členském státě osobě povinné kdani. Další podmínkou, která musí být naplněna je, že předmětná služba není vjiném členském státě osvobozena od daně ajedná se oslužbu, jejíž místo plnění je vjiném členském státě dle pravidla daného §9 odst.1 zákona oDPH.

Vpřípadě, že osoba povinná kdani, která má vtuzemsku sídlo nebo provozovnu akterá není plátcem, před poskytnutím výše uvedené služby přijme od poskytovatele služby zálohu, která se kdanému plnění jednoznačně váže, stává se identifikovanou osobou již dnem přijetí úplaty.

Pokud služba, na kterou je úplata poskytnutá před samotným poskytnutím služby určena, není známa dostatečně určitě ve smyslu §20a odst. 3 zákona oDPH, stává se osoba povinná kdani identifikovanou osobou nikoliv ve vazbě na přijetí úplaty, ale až ve vazbě na poskytnutí dané služby. Osoba povinná kdani, která se stane identifikovanou osobou dle tohoto ustanovení je povinna podat přihlášku kregistraci do 15 dnů ode dne, kdy se stala identifikovanou osobou ato dle §97 zákona oDPH. Vdůsledku registrace jako identifikovaná osoba poskytovatel služby uvede plnění do daňového přiznání ado souhrnného hlášení. Sohledem na to, že místo plnění poskytované služby je mimo tuzemsko, nepodléhá přijetí úplaty ani poskytnutí služby české dani.

Vpřípadě, že je tuzemskou osobou povinnou kdani poskytnuta služba, která má místo plnění vjiném členském státě, ale toto místo plnění je určeno dle jiného ustanovení, než je §9 odst.1 zákona oDPH, nestává se poskytovatel služby identifikovanou osobou ve vazbě na poskytnutí této služby.

Příklad

Příklad

Příklad

§6j

a) má vtuzemsku sídlo, nebo provozovnu, nemá-li na území Evropské unie sídlo,

b) je vtuzemsku zahájeno odeslání nebo přeprava zboží, pokud je dodání tohoto zboží vybraným plněním, nebo

Komentář k§6j

§6k

Komentář k§6k

Příklad

Příklad

§7