Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy:
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU je bez souhlasu nositele práv zakázána.

LitRPG v nakladatelství

MICHAEL ATAMANOV

Obránce perimetru

Sektor osm

Za smrtí

Nová smlouva

Hra bez pravidel

Temný bylinkář

Herní tester

Stále ve střehu

Past na panovníka

Hledání těla

Ohýbači reality

Odpočet

Vnější hrozba

Zásadní změna

Pavučina světů

Skok do neznáma*

PAVEL KORNĚV

Pouť mrtvého

Mrtvý lotr

Království mrtvých

Družina mrtvého

Strážce mrtvých

Nepřítel živých

ROS PER

Alfa Řím

Volper

Skurfaifer*

VASILIJ MAHANĚNKO

Cesta šamana

Úkol přežít

Kartosský gambit

Tajemství Temného hvozdu

Hrad fantomů

Karmadontova šachovnice

Šamanova pomsta

Válka klanů

Galaktogon

Hra začíná

Hledání Uldanů

Šek na miliardu

ALEXEJ OSADČUK

Mirror World

Projekt Každodenní rutina

Citadela

Pouť vyděděnce

Soumračný obelisk

Zakladatel

Poslední život

Parchant

Hranice

Krevní pouta

The Flame of the North*

The Edges of Power*

ZUZANA STRACHOTOVÁ & TOMÁŠ KOŠEK

HEX

HEX: Bažina

Mazekeen

Černý trůn*

* připravujeme

HEX 2

Mazekeen

Copyright © Zuzana Strachotová, 2025

Copyright © Tomáš Košek, 2025

Cover © Jana „Yuffie“ Kilianová, 2025

ISBN epub 978-80-7594-572-3

ISBN mobi 978-80-7594-573-0

Alexandře.

Bývalému Ylands týmu. Než všechno skončilo…

Patch 1.0.2

Možnosti barvy vlasů nástroji Tvorba postavy nyní zůstanou přístupné i v případě, že si vyberete účes s pleší, abyste si mohli dále pohrávat s barvami obočí.

Stavitel má nyní nové animace pro nečinnost, které nejsou jen čtení jeho zápisků.

I

Nová přístupová karta zapadla do rozhraní pro virtuální realitu bez sebemenšího problému. Počítač i přes značné obavy naskočil a nic nenasvědčovalo tomu, že by události posledních dní měly na aparaturu negativní dopad. To byl sám o sobě doslova zázrak.

Leona si sedla do křesla a přikryla se dekou. Skrz rozbité okno, kterým vymahači dluhů nedávno prohodili cihlu, aby se připomněli s nesplaceným závazkem, stále trochu táhlo. Přestože měla konečně vyřešené platby, stejně se neodvážila zbytečně topit. Sklenáři měli přijít až zítra odpoledne, takže do té doby bude muset vydržet v chladném bytě. Možná by se měla rovnou přikrýt peřinou. Bylo naprosto neuvěřitelné, že ještě před dvaceti čtyřmi hodinami ležela schoulená ve vězení a myslela si, že celý její život skončil. Doteď nedokázala pochopit, co vše se odehrálo. Její cech vyhrál! Dokázali projít neobyčejně těžký dungeon a zařadit se po bok slavných cechů. Zajistili si tak postup do další mise Mazekeenina odkazu. A sebrali postupové místo někomu jinému… To byl asi jediný důvod, proč přihlášení odkládala. Bála se, co ji ve hře čeká za apokalypsu. Dokonce ještě ani nenapsala spoluhráčům. Sice Penelopě slíbila, že dá všem vědět předem, nejdřív však musela zjistit, co se vlastně stalo. Za čtyři dny její nepřítomnosti žil Inevitable samozřejmě dál. A ona neměla čas číst fóra ani odebírat nějaké newslettery. Nejlepší bude, když opatrně a sama zjistí situaci a pak se s ostatními spojí.

Celé včerejší odpoledne doháněla špatnou životosprávu a otřesné hospodaření. Také se snažila uvědomit si svoji současnou situaci. Její dluhy byly zaplaceny. Zaplatila je matka její spoluhráčky. Na co si původně chtěla vydělat plněním neobyčejných misí, prodejem komodit a dalšími činy, bylo nakonec přece jen herně vyřešeno. Jen trochu jiným způsobem, než čekala. Poprvé tak do hry může vstoupit bez tíhy životní situace. Přesto se necítila o moc lépe. Stále ještě neměla vyhráno. Chyběl jí stabilní příjem, na krku měla čtyři spoluhráče a vlastní cech s hradem. Vesnici zanechala v naprosto neznámém stavu, chybělo jí dokončit několik důležitých úkolů, a to vše v podmínkách, které si nedokázala představit ani v nejbujnějších snech. Penelopa už jí naznačila, že se nyní stala prakticky nejhledanější hráčkou v celé hře! V dobrém, ale především v tom špatném slova smyslu.

Do virtuálního světa se přihlásila s bušícím srdcem. Netušila, kde se objeví. Zda to bude stále ještě dungeon, nějaké cílové stanoviště anebo její vesnice. O to víc ji překvapilo, když kolem sebe spatřila nějakou zvláštní síň bez oken a dveří. Nikde ani živáčka. Pokusila se zobrazit si herní statistiky, ale hra jí vracela jen minimapu. I centrum zpráv bylo odpojené. Možná to tak bylo lepší. Stejně se ale vyděsila. Nestalo se něco s jejím připojením? Třeba mladý Verner její kartu zneužil a přihlásil se do hry přes její účet. Prý se to nemohlo stát, ale co ona vlastně ví…

Vzrůstající paniku rozptýlil nový objekt. Asi dvacet metrů před ní se rozzářil kruh. Vypadalo to téměř stejně jako portál, který občas vykouzlila orčí šamanka Penelopa. Že má projít skrz, bylo naprosto očividné. Nic jiného se v síni udělat nedalo.

Leona se naposledy rozhlédla a pak odhodlaně zamířila k portálu. V zářivé oponě se neodrážel žádný obraz, takže vůbec netušila, kam se přenese. Zadržela dech a prošla skrz.

Když se vynořila na druhé straně, čekala téměř cokoli. Rozhodně ale ne kamenné ulice a bílé věže hlavního lidského města Slunohradu. Přesto bylo něco jinak... Stála ve dvoraně sídla vývojářů Mindgame Interactive! Záhy si uvědomila, že je to navíc nejspíš vstup pro zaměstnance, protože komplex viděla z trochu jiného úhlu. Nebylo pochyb o tom, kde se nachází. Tato obrovská luxusní budova byla všem hráčům známá. Jen krátce nato jí zablikala questovní zpráva.

Dostavte se do kanceláře kreativního ředitele.

(Tento postup je povinný. Vaše hra byla dočasně upravena. Žádná jiná akce není možná.)

Leona v šoku zírala na zprávu. Teď už chápala význam nové karty. Vývojáři s ní nejdřív chtěli mluvit osobně. Udělala něco proti pravidlům? Vloupání byl zločin v reálném světě, na hru by to nemělo mít žádný dopad. Možná je to běžný postup u každého kapitána, jehož tým uspěl v Mazekeenu? Penelopa řekla, že si musí převzít další část úkolu osobně. To bude jistě ono. Vlastně by měla být vývojářům za tuto netradiční návštěvu vděčná. Nemusela se prodírat skrz náměstí, kde by si jí určitě každý okamžitě všimnul.

Jakmile vstoupila dovnitř, objevila se jí po boku barbarská dívka. Stejně jako většina hráčů volících tuto rasu vsadila na estetiku. Výsledkem tak byla divoká, přesto velmi pohledná postava. Leoně se okamžitě vybavil slayer Valance, vůdce nejlepšího cechu Potomci draků. I on hrál za charismatického barbara. A bohužel on bude první, kdo s ní bude chtít mluvit. Nervózně polkla.

„Dobrý den, Leoro, vítejte v oficiálním sídle Mindgame Interactive, hlavní pobočce lidského města. Dovolte mi, abych vás odvedla za panem ředitelem. Již vás očekává.“

„On na mě čekal?“ zeptala se překvapeně a možná lehce netaktně.

„Ano, vedení společnosti s vámi chce co nejdřív mluvit. Nevěděli jsme, kdy se připojíte, proto jsme váš účet sledovali. Kreativní ředitel je zrovna online, ale určitě není vhodné nechat ho čekat.“

Leona přidala do kroku a zároveň v ní začala stoupat nervozita. Co se tady proboha děje? Proč se prostě nemůže teleportovat do své vesnice, prohlédnout si stáje, začít stavět sklady a zabít u toho pár krys?

Barbarka ji mezitím vedla pestrobarevnými chodbami. Některé byly zařízeny ve stylu hry a reflektovaly prostředí. Jiné naopak vypadaly jako běžná kancelář s plakáty, fotkami zaměstnanců, oceněními a motivačními obrazy. Úplně zapomněla, že všichni tady jsou reální zaměstnanci a tvůrci této virtuální hry. To bylo samo o sobě vzrušující. A také přesný opak vývojářů jiných her, kteří platící zákazníky a hráče brali spíš jako své nepřátele a dělali vše pro to, aby psaní na support, reportování bugů nebo jen obyčejná zpětná vazba zkazilo celý den, popřípadě se rovnou stalo nemožným.

Leona následovala asistentku do kouzelného výtahu. Provedením jí připomněl páternoster, kterým ráda jezdívala v dětství. Vyjely do předposledního patra a znovu prošly spletí chodeb. Jaký vzhled a charakter ředitel asi zvolil?

„Jsme na místě, můžete vstoupit. Počkám tu na vás a poté vás odvedu k východu. V celé budově je zakázaný teleport.“

Přikývla na souhlas a vzápětí se ocitla ve velké pracovně jednoho z vysoce postavených představitelů společnosti. Pokud ale čekala, že ji přivítá nějaký charismatický elf či autoritativní ork, spletla se. U stolu seděl obyčejný člověk. Bez náznaku třídy.

„Ehm, dobrý den,“ pozdravila co nejslušněji. Pořád se dost obávala, co se vlastně přesně bude řešit.

Muž se zaklonil v křesle a pokynul jí, aby se k němu připojila. Sedla si tedy na připravenou židli a složila ruce do klína. Nijak to neprodlužoval.

„Jsem Nicolas Durand,“ řekl a podal jí ruku.

Oplatila mu silný stisk.

„Jistě si říkáte, proč jste tady a proč jsme vám zablokovali hru.“

„Ano.“

„Bojíte se?“

Překvapeně trhla hlavou, ale odpověděla.

„Ano, velmi.“

Souhlasně přikývl. „To je dobře. Zdá se, že zatím nepatříte k přehnaně namyšleným hráčům, které čas od času potkávám. Čím vyšší level, tím také vyšší přesvědčení, že mají právo rozhodovat, nebo dokonce měnit zavedená pravidla.“

„Já určitě nic měnit nechci,“ dodala překotně. „Hru naprosto miluji.“

Její upřímný tón odměnil upřímným úsměvem.

„To jsem rád. Snad vás tedy potěší, že jsme se rozhodli vám průchod Mazekeenem uznat.“

„Ono hrozilo, že ho neuznáte?“ vylekala se.

Ředitel se na okamžik odmlčel. Leona se snažila zrekapitulovat, co vše se stalo. Byli moc čerstvý cech? Dostala postih za odpojení? Vždyť tu ochrannou lhůtu nastavili sami. Nebo možná řeší změnu herního připojení? Že by ji považovali za cheatera?

„O co tady jde?“ vypravila ze sebe přiškrceně.

„Přemýšlím, kde vůbec začít,“ vrátil jí lehce netrpělivým tónem. „Stihla jste způsobit tolik komplikací, že je to skoro nemožné.“

„Omlouvám se, to odpojení byl omyl. Bytná zařídila, aby správce domu kvůli nezaplaceným fakturám přerušil dodávku elektřiny do mého bytu. Pamatovala jsem si, že sousedi nade mnou hru hrají, a tak jsem se tam, no, ehm, vloupala no… Světlíkem jsem vylezla o dvě patra výš. Bylo to teda mnohem těžší než ve hře,“ dodala stylem, jako by to samo o sobě nebylo naprosto šílené a samozřejmě nelegální.

„Nějaké informace se k nám donesly. I to, že Tobiáš Verner zkusil zneužít váš účet a přihlásit se do hry. Okamžitě jsme jeho přihlášení zablokovali a přístupovou kartu odstavili. Proto vám přišla nová.“

„Velice vám za to děkuji.“

„Nicméně tuhle záležitost jste nadhodila sama, slečno Bauerová. Nebo spíš Leono, mohu vám tak říkat…? Bezpečnostní mechanismy sice nepočítaly s takto dramatickou scénou, ale pořád jste splnila limit třicet minut. Koneckonců jste nebyla jediná, kdo vypadl. Zaznamenali jsme celkem sedm podobných událostí. Ve všech případech se jednalo o zdravotní komplikace. Dva cechy kvůli tomu dungeon nedokončily.“

Leona se snažila přinutit myslet.

„Dobrá, jestli to ale není to odpojení, tak co jsme provedli?“

„Jste si vědoma identity hráče, který vystupuje pod přezdívkou Mystogan-2210?“

Ticho.

„Podle vašeho výrazu soudím, že skutečně ne.“

Opět ticho…

„Řekněme, že vaše počínání ve hře u nás způsobilo už od začátku poměrně velké pozdvižení. Krokolisk se stal prvním mezníkem, kdy se na vás upřela pozornost. Vaše netradiční počínání bylo natolik zajímavé, že jsme vám dokonce umožnili ukořistit další stříbrnou orchidej, byť se jednalo původně o bug. Žádný hráč nemůže sebrat legendární předmět dvakrát. Nicméně to hlavní mělo teprve přijít. Když jste úspěšně splnila bažinný úkol designovaný pro mnohem silnější hráče, rozpoutaly se ve vývojářském týmu bažiny hotové oslavy. Měla jste pocit, že hrajete nepozorovaná, ale ve skutečnosti vás sledovaly stovky očí, a hlavně sekce, která má na starost vaši oblast.“

Leona zrudla. Co všechno dělala? Snad nic… nepřístojného… nebo tak něco. Naštěstí žádný záchod, sex ani chlípné zprávy. Ne…?

Ředitel její mentální gymnastiku ignoroval.

„Vaše zoufalá snaha sehnat pátého člena nezpůsobila hrůzu jen vám, ale i celému designerskému týmu. Konečně byla šance, že uspěje cech z nenáviděného hexu, který se nám za žádnou cenu nedařilo rozjet. Proto když už to vypadalo, že se Mazekeenu nezúčastníte, zavolal lead programátor Christian Jensen, což je mimochodem ten, co vám odblokoval úkol u gnollského NPC, svému bratrovi. Tím je právě Mystogan-2210.“

„My hráli s… s… s vývojářem?“

„Ne tak docela. To je důvod, proč vás nevyřadíme. Christianův bratr Mathias se do hry sice dostal na firemní propustku, byl však spíš v pozici nezávislého testera. Nebyl v kontaktu s vývojáři, občas ohlásil nějakou chybu nebo zpětnou vazbu. Před čtvrt rokem s hrou přestal. Christian ho požádal, zda by se do hry mohl vrátit a zkusit s vámi projít Mazekeen. Dal si velice záležet, aby neprozradil ani bit informace. A pravidla na informační embargo skutečně neporušil.“

„Takže celou tu dobu…“ Leona se snažila pochopit situaci.

„Ano, váš pátý člen není náhoda. Musím říct, Leono, že ten výpadek elektřiny způsobil některým lidem málem infarkt. Vaše neuvěřitelné řešení situace se tu stalo nejprobíranějším tématem. Museli jsme na Slacku zablokovat několik kanálů.“

Leona zrudla. Byla opravdu šílená.

„Co bude teď?“ zeptala se s bušícím srdcem.

„Christian bude potrestán… Jeho plat je na půl roku zkrácen o celou pohyblivou složku, tedy o polovinu.“

„To ne!“ vyhrkla. „Chci říct…“

Ředitel pozvedl obočí. „Potrestán a odměněn. Vyplatíme mu mimořádnou prémii za zvýšení zájmu o bažinu.“

Leona zůstala nechápavě sedět. „Nerozumím.“

„Legendární předmět skrývající se ve vašem inventáři je vstupem do jedné z dalších větších misí. Ve hře je už nějakou dobu. Byli jsme nakonec připraveni misi oficiálně ohlásit, protože se nikdo neměl k jejímu odhalení. Odlehlé hexy, kde se nedá rychle grindit, hráče příliš nelákají. Pak přijdete vy a najdete ho na tom nejméně pravděpodobném místě z možných stanovišť. I zde si bažinní vývojáři připsali úspěch. Vyhráli sázku. Stala jste se teď středobodem jejich vesmíru, protože jste jediná, kdo prošel část jejich díla.“

Leona zneklidněla. „Zní to idylicky. Ale tak pozitivní to není!“

„Ne. Nemůžeme si dovolit, aby v týmu vládl takový chaos a nadržování. Měl bych správně většinu lidí propustit nebo přesunout.“

„Neuděláte to?“

„Pokud se situace nezhorší, tak ne. Díky vám je totiž bažina nově nejvyhledávanějším hexem na fóru. Až za rok vpustíme další hráče, rozdělení hexů se navždy změní. Bohužel, vaše nenápadnost v této hře končí. O tom se ostatně sama přesvědčíte, až se přihlásíte zpět.“

Leonu přepadlo neblahé tušení.

Ředitel se naklonil v židli a spojil prsty v rozvážném gestu.

„Aby bylo jasno, od nás nedostanete žádnou protekci. Žádné itemy, rady, tipy, směry. Vývojářská sekce už byla důrazně poučena. Dostane se vám pouze takové pomoci jako ostatním. Pokud bude někdo shledán vinným, okamžitě končí.“

„Já se o žádné nadržování neprosila!“

Jeho pohled byl tvrdý. Vycítila, že čas určený pro rozhovor a tuto záležitost končí.

„Co bude s Mystoganem?“

„Rozhodne se sám.“

Leona ještě okamžik seděla a pak se zvedla k odchodu.

„Děkuji, že náš tým necháte jít dál.“

Přikývnul.

Nic víc. Věděla, že je v tom hlavně vypočítavost. Reklama zadarmo a rozhýbání oblasti, se kterou si nevěděli rady. Stejně tak ale riziko. Bylo jí jasné, že vše, co zde zaznělo, je přísně tajné.

U dveří ji zastavil jeho hlas. „Na rozloučenou přesto dostanete malý dárek. Velké cechy tuto službu stejně využívají, tak jsme alespoň narovnali podmínky. A hodně štěstí… Budete ho potřebovat.“

Hotfix 1.0.2.059

Opravena chyba, která způsobovala, že po každém lichém level-upu v rozmezí 60–70 byl portrét hráče zobrazen pouze v defaultním spodním prádle.

Opravena chyba, která umožňovala ve startovním questu kněžky pro hex bažiny utrhnout stříbrnou orchidej dvakrát.

II

Záhada tajemného daru trvala všeho všudy asi padesát pět vteřin. Čili tak dlouho, než se z venkovního areálu korporátního sídla, kam ji vyvedla asistentka, Leona konečně přenesla do své vesnice. Jakmile se ocitla mimo působnost speciálních omezení, hra se vrátila do normálu. Těžký pach hlíny, vlhký vzduch, skřehotání popudlivých skokanů, bzučení hmyzu… To vše bylo zpátky. Slastně zavřela oči, dokud ji z rozjímání nevytrhl zvuk podobný gongu.

CINK!

Máte 6877 nepřečtených zpráv.

Leona zírala na číslo ve stavu ne nepodobném kompletní paralýze. Schránka pulzovala, skoro to vypadalo, jako by se chystala vybuchnout. Byla pryč kolem pěti dnů. Co se proboha stalo? Že ji budou zprávami bombardovat Potomci draků, se dalo čekat. Nejdřív jim tvrdila, že zná tajemství legendárního předmětu, a pak před nimi utekla. Ale ten zbytek? Zvědavost a zároveň strach dosáhly levelu deset tisíc. Dotkla se schránky a nečekaně na ni nejdřív vyskočila systémová zpráva.

Je k dispozici rozšířený asistent zpráv. Jeho aktivací získáte možnost efektivního filtrování, nastavení příjímání pošty a pokročilý management. Přejete si provést aktivaci? (Předplatné vyprší za 40 dní.)

Spokojeně přikývla. O tom tedy mluvil ředitel. Vývojáři museli tušit, že postupující hráči budou zavaleni neskutečným množstvím korespondence. Poštovní asistent se za normálních okolností platil reálnými penězi, pro vysoké hráče to nebylo nic. Jí teď přijde nanejvýš vhod. Potvrdila akci a znovu otevřela zprávy. Panel se zprávami se rázem rozšířil o několik dalších polí.

„Tak, začneme postupně,“ zamumlala.

Odstranit veškeré reklamní nabídky.

Zbývající počet zpráv 6872.

Vytvořit cechovní složku. Přesunout korespondenci od spoluhráčů do složky.

Zbývající počet zpráv v hlavní složce 6872.

Samozřejmě, že jí nikdo nepsal… Slíbila, že se sama ozve a ostatní čekali v realitě na její zavolání.

Zamyslela se a pak si skousla ret. Odstranit všechny zprávy obsahující sprostá slova.

Zbývající počet zpráv v hlavní složce 4233.

Polilo ji horko. Jak obrovskou vlnu nenávisti se jí podařilo vyvolat? Zkusmo otevřela jednu zprávu, která prošla slovníkovou kontrolou.

„Jsi mrtvá, rozumíš?!!!!!!!!!“ - MuttonChops, Veteráni bez ambicí

Smazat. Další.

„Čau princezno, jen jsem chtěl napsat, že jsi mrtvá!!!! Náš cech kvůli tobě nepostoupil do dalšího kola. Nechápu, jak takový nýmandi mohli podvést hru a projít. Jste sra*ky. Najdeme si vás. Jo a už jsme vás nahlásili adminům, takže čekej ban. Haha“ - Oxonomy, Knights and Riders

Smazat. Další.

„Vyspíš se se mnou?“ - Kulevník III.

Ne. Smazat. Další.

„Nazdárek, hádám, že do dalšího kola nepřežijete, ale chtěl jsem napsat, že za tu pr*el to stálo. Díky za show.“ - CaesarJ, Velkoduší vlastenci

Lehce optimističtější, ale furt nic extra. Smazat.

Smazat.

Smazat.

Přečetla asi dvaadvacet zpráv, než to vzdala. Valnou většinu tvořily výhružky a hrozby, které chytře neobsahovaly sprostá slova. Až teď si uvědomila, že mohla některé z nich nahlásit. Za hrozby smrtí, byť herní, se někdy dávaly tresty. Většinou se ale jako první stejně udělilo napomenutí a tihle hráči už neměli důvod jí znovu psát. Takže to ani nemělo smysl. Další velká část korespondence byla buď o tom, jak si postup nezaslouží, anebo o tom, že udělali pěknou show, ale stejně to mají spočítaný. Pár lidí se smálo jejich složení, výši levelu, Chuckovu zjevu, Penelopině zjevu, stylu řešení úkolů či vyblilo nějaký úplně jiný random názor.

Zajímavější část byla ta špionážní. Leona si toho všimla u jedné z posledních zpráv, než přestala číst.

„Ahoj, fakt jsi mě zaujala. Jsi krásná a porazila jsi ty nejlepší hráče. Jak se jmenuješ a z jakého hexu jsi? Rád bych se s tebou setkal… Pošleš mi souřadnice? Chtěl bych tě poznat a navštívit. Máš v cechu místo?“ - Grexion, Red Cech

Jojo, to určitě. Ze zájmu dala do filtru slovo „kde“ a počkala na výpis.

741 zpráv!

741 zpráv vyzvídajících polohu jejího hexu nebo cechovního hradu. A to nepočítala ty, kteří prostě použili jiné slovo a ve filtru se nezobrazili nebo si s výrazem neporadil automatický překladač. Další formulace byla vlastně nasnadě.

Zobrazit žádosti o vstup do cechu.

Bum.

2954 zpráv!

Opět jich několik prošla a zhnuseně ohrnula ret. Hráči se převážně zmohli jen na několik vět, jako by snad byli natolik dokonalý kus, že je musí do cechu hned přibrat. Někteří psali i podrobnější popisy, ale v tuto chvíli nevěřila nikomu. 99 % uchazečů mělo za jménem nějakou akademii. Takže buď byli špehové, anebo nýmandi snažící se těžit ze situace.

Leona si teprve až teď uvědomila, že se poštou probírá už skoro půl hodiny. Rozhlédla se kolem sebe. Vesnice svítila aktivitou a nebohá NPC trpělivě čekala, až je navštíví. Nespokojeně mlaskla a přešla ke kašně. Udělá poslední check a pak se půjde věnovat svým obyvatelům.

Zobrazit všechny zprávy od hráčů s levelem nad 120.

18 zpráv.

To už bylo zajímavější. Pročetla si jména a poznala několik známých hráčů. Většina patřila k akademiím 2. Valance byl zablokovaný, přesto jedno další jméno vybočovalo. Ezira_.

Zvědavě otevřela zprávu.

„Čau tvrďačko. Musím říct, že něco takového jsem fakt nečekala. Vidět protažený ksichty těch namyšlenců mi zvedlo náladu. Je to pro ně za poslední dva týdny další rána pro jejich ega. Nejdřív legendární předmět a teď tohle. Sice mě štve, že teď víc nenávidí tebe než mě, ale nějak s tím žít dokážu. Dobrá práce a GL.“ - Ezira_, Sabrijské lišky

Leoně se Eziryno jméno vybavilo prakticky okamžitě.

Hej hráči, cos to našel, dobře mě poslouchej. Všechny tyhle super cechy ti jako první věc to tajemství ukradnou anebo ho z tebe vymlátí. Pokud se ti líbí budoucnost druhořadého pohůnka v nějaké akademii číslo 5, tak za nima klidně jdi. Já ti ale doporučuju, ať si to necháš. Tím jim přivodíš alespoň infarkt :D

Byla to ta hráčka, která jí nepřímo radila na globálním chatu a evidentně měla mnoho, mnoho nepřátel. Přesto jí byla povědomá i něčím jiným. Bude se na to muset zeptat Penelopy.

No, ať se měly věci jakkoli, bylo potřeba stanovit priority. Nové události jí zatočily hlavu. Ještě před pár dny hrála sólo, byla neznámá, měla jeden z nejhorších hexů a politika hráčů jí byla jedno. Teď se vše otočilo o sto osmdesát stupňů. Bylo by snadné se v tom všem ztratit.

Proto provedla tu nejlepší věc, která se doporučuje všem zahlceným manažerům: smazala úplně všechny zprávy s výjimkou Eziry. Pokud jí někdo bude chtít znovu napsat, napíše. Tím vyfiltruje odpad. Ona se o nikoho neprosí a do cechu také zatím nikoho nepotřebuje.

Pár dalších minut ještě strávila nastavením cechovního chatu, aby připravila vlákno pro rychlou a přímou komunikaci. Zkrátila všem spoluhráčům přezdívky a přiřadila jim příslušná práva. Tím konečně skončilo vyčerpávající nastavování pošty.

Nakonec udělala ještě poslední věc. Její statistiky za poslední herní hodiny prodělaly neuvěřitelnou změnu. A dokonce jí zbyly nerozdělené body.

Sama tomu nemohla uvěřit. Level 35! Za tak krátkou dobu! Dohnala veškerá zpoždění a z nenáviděného hexu se stal nový ráj. Pravda, stále trochu user unfriendly, ale čím víc pronikala do tajů bažiny, tím víc byla nadšená z neotřelých možností, vzácných kořistí i klidu a bezpečí. Dokud ji tady někdo neodhalí…

Ta myšlenka s ní úplně otřásla. Mohl by ji tady někdo najít? Jen Corbac znal souřadnice. A Chuck pouze tušil, že se tady někde v okolí nachází. Měla by u stavitele co nejrychleji zjistit možnosti nějakého skrytí nebo zabezpečení. Vážně nechtěla, aby se do jejího hexu dostali cizí hráči a ohrozili buď produkci z dolu, nebo ji jinak obtěžovali. Vesnici sice nešlo přímo zničit, ale NPC na přítomnost nepřátel reagovala. Klidně to mohlo skončit hromadnou stávkou, nebo dokonce jejich odchodem.

Ještě předtím ale konečně dokončí úkol, který dostala téměř na začátku. Zavřela statistiky, odpoutala se od kašny a zamířila k hlavnímu NPC osady: správkyni.

Jorika, level 15, správce města.

„Zdravím tě, Joriko, mám pro tebe důležitou zprávu.“

Žena v úředních šatech zvedla oči od nějakého dokumentu a vyčkala na interakci.

„Splnila jsem tvůj úkol a donesla tvým rodičům dopis. Mají se dobře a moc tě pozdravují. Požádali mě, abych ti od nich přinesla malý pozdrav.“

Správkyně se zatvářila dojatě, míra realističnosti byla až děsivá.

„Děkuji ti, Leoro, udělala jsi mi velkou radost.“

Splněna mise: Daleko od všech

Třída mise: Neobyčejná.

Požadavek: Natrhejte fleriánské kopretiny (10/10) a doneste je Jorice.

Změna reputace: +25 pro Království Lotosu, aktuálně máte 25 (neutrální).

Změna reputace: +10 pro vesnici, aktuálně máte 100 (vítaný).

Získán kontakt: Flynn Newton, obchodník.

Leona si udiveně přečetla odměnu. Za celou hru ještě nic podobného neviděla. NPC si rychle pospíšilo s odpovědí:

„Jsem ti opravdu zavázána. Až budeš opět ve městě, navštiv Flynna Newtona. Má obchod na rohu Soukenické ulice. Odkaž se na mě. Je to obchodník, dá ti lepší cenu a kdo ví, třeba tě i lecčemu naučí.“

Leoně se rozšířily oči. Dostala kontakt na jiné NPC, u kterého nyní bude mít výhodné podmínky. A pochopila to správně, že ji bude moct naučit i nějakou schopnost? Po posledním přílivu levelů měla jeden slot volný a obchod by vůbec nemusel být špatnou volbou. Vždyť tady v bažině je obklopena tolika unikátními komoditami. A ten mrzký alchymista jí posledně žádnou extra cenu nedal.

„Také tě musím informovat, že se během tvé nepřítomnosti zvýšila úroveň naší stále nepojmenované vesnice na úroveň dvě,“ pokračovala Jorika už standardním tónem.

„Ano, vím o tom. Už je to nějaká doba.“

„Tím pádem z království vyslali dalších deset osadníků, kteří by měli dorazit za jeden den,“ pokračovala nevzrušeně.

„Uf, tak to bych se radši měla zastavit za stavitelem, ať jim včas zajistím ubytování.“

Nato se rozloučila s Jorikou a zamířila k budově dílny.

„Dobrý den, pane Bennete, jak se daří naší vesnici?“

NPC se už netvářilo tak zle jako na začátku hry.

„Lépe než bych čekal,“ odpovědělo a pohlédlo do svých zápisků. „Dřevo je připraveno k vyzvednutí, aby mohla být zahájena další výroba. Stáje jsou dostaveny. Dokončeny jsou také odvodňovací kanály, umělý rybník, vodní příkop a úprava terénu, kterou jsi navrhla.“

„Tak to je úžasné. Zbyl nějaký materiál?“

„Máme nyní prostředky pouze na stavbu klasických domů, pokud sklidíš výrobu. Doporučil bych to i jako další krok.“

Leona se zamyslela. Aby mohla populace růst, bude potřebovat nové domy. A jakmile jí přibydou nová NPC, začnou mít hlad. Hospoda poskytuje 20 jídla, takže naplno pokryje potřeby základní skupiny lidí. Hra příliš neřeší, kde se to jídlo vlastně bere. Je to takový malý ústupek, aby hráči neměli zbytečně těžký start. Ale nad 20 lidí už si bude muset najít nějaké normální zdroje. A v bažině platil postih na chov dobytka.

„Říkal jsi, že rybník je připravený. Jak do něj dostanu ryby?“

„Vypadám snad jako nějaký sedlák s prutem? To si musíš zjistit jinde.“

Rezignovaně mávla rukou a přesunula se k měničce dřeva. V bažině se nedalo těžit stavební dřevo, vše bylo mokré, a pokud by ho nechala ležet, shnilo by. Naštěstí však získala gnollský recept na kouzelnou úpravu, která mokré dřevo přeměnila.

U provizorní pily aktivovala výběr a mechanismus se rozjel nanovo. Vyčleněná NPC se rozběhla do lesa, aby přitáhla nové klády. Protože neměla pro své lidi nic jiného na práci, poslala jich tam rovnou deset, čili aktuální maximum. Pro lepší výtěžnost musí výrobnu nějak vylepšit, současná produkce poskytovala pouze 20 dřeva za 20 hodin.

I když se cítila zavalená svými povinnostmi, snažila se nyní soustředit pouze na jednu věc. Nemůže rozdělat milion úkolů najednou. Vrátila se k Jorice a zkusila štěstí u ní.

„Paní správkyně, náš stavitel mě informoval, že máme hotový rybník. Potřebujeme ho osadit. Víš, jak na to?“

NPC se zamyslelo. „Já ne, musíš se zeptat rybáře. Myslím, že jsem tady jednoho zahlédla.“

Management vesnice:

Přejete si transformovat jedno z vašich NPC do role rybáře? Ustanovením role získáte možnost dalších akcí.

(Dostupná NPC 13/20)

Ano.

„Řekni mi prosím, kde ho najdu.“

Leona ani nemusela čekat. Téměř okamžitě ve statistikách pokleslo číslo dostupných NPC a na minimapě přibyla nová značka. Hned proto zamířila k nově vybudovanému rybníku. Tohle na hře milovala snad ze všeho nejvíc. Že mnoho akcí bylo okamžitých. Novou posilu rozpoznala už na dálku.

Wolfgang Joldstein, level 10, rybář.

„Zdravím vás, Wolfgangu, jak se vám daří?“

Starší muž s ošlehanými rysy a krátkým plnovousem pokrčil rameny. „Už bylo i lépe. Povolali mě, abych se staral o panský rybník, ale není v něm ani mřenka.“

„Proto jsem tady. Potřebujeme vytvořit chovný rybník pro trvalý zdroj potravy. Víš, jak na to?“

Nová mise: Založení rybníku

Třída mise: Neobyčejná.

Požadavek: Nachytejte dostatečný počet ryb, abyste mohli založit vlastní populaci. Kapr obecný samec 0/8, kapr obecný samice 0/10, lín pruhovaný samec 0/5, lín pruhovaný samice 0/8, sumec velký samec 0/2, sumec velký samice 0/2.

Odměna: +50 zkušeností. Zvýšení vlivu ve vesnici. Zdroj potravy level 1.

Leona si přečetla úkol lehce rozladěná. Myslela si, že stačí chytit dvě ryby a bude hotovo. Rozhodně nečekala, že bude muset rozlišovat samčí a samičí pohlaví, a navíc ještě hledat tři druhy ryb. Tak trochu se obávala, že v bažině tyhle druhy nenajde. Vypadalo to jako typický popis pro úkol z hexu planin nebo remízku…

Remízek!

Chuck hrál lilánu a startoval přesně na tomto hexu. Ještě ho nenavštívila, ale když jí Penelopa dovolila podívat se k sobě do vesnice, proč by nemohl i on? Jenže to by znamenalo ho kontaktovat. A ona si příliš dobře pamatovala události posledních dní. Jeho vroucí polibek těsně před posledním bossem i vztek a znechucení, když zjistil pravý důvod její snahy vyhrát. Ovšem budoucí setkání bylo stejně nevyhnutelné. A tak se rozhodla to raději neodkládat.

Ahoj všichni!

Musím se přiznat, že ani nevím, kde začít. Stalo se toho strašně moc. Především vám děkuji za vaše nasazení. Neskutečně mě mrzí poslední události a chci ocenit každého, bez kteréhokoliv z vás bychom neuspěli. Netuším, kolik informací se k vám doneslo a slibuji, že vám vše upřímně vysvětlím.

Pro začátek vás mohu uklidnit: již jsem navštívila organizátory a náš cech bezpečně postupuje do dalšího kola. Bohužel jsem se ale nestihla zorientovat v situaci. Proto vás prosím, abychom se sešli až zítra v 15 hod běžného času. Potřebuju zařídit neuvěřitelné množství věcí a bojím se, co na nás venku čeká. Budu na vás čekat v našem hradu. A i když to určitě víte (Mystogane, díky, Penelopa mi řekla, jak ses ujal velení a ochránil cech včasnou reakcí), buďte všichni mimořádně opatrní. Přišlo mi přes 6000 zpráv! Možná i vám přišlo podobné množství. Všechno to ignorujte a mažte, zatím nikoho do cechu nebereme. Zítra vymyslíme, co dál. Tedy samozřejmě pokud budete chtít pokračovat.

S pozdravem, Leora

Leona si po sobě zprávu třikrát přečetla. Působila lehce chaoticky a Chuck se určitě rozčílí, že nezmínila jeho zásluhy. Nic lepšího ji ale nenapadlo, leda by sepsala elaborát o třech stranách, který každý přeskočí na konec, jestli tam nenajde TLDR. Odeslala zprávu do cechovního vlákna a pak se zamyslela, co dál.

Z otevřených questů jí zbývalo vyzvednout si mounta a nově nachytat ryby. Jinak se jednalo spíš o potenciální úkoly. Sehnat pracovníky do kamenného dolu, aby mohla začít těžit. Pokračovat v hraničářském úkolu, byť vůbec nevěděla jak. Svého mistra nepotkala. Pro jistotu se podívala k centrální kašně, ale nikdo tam nestál. Dále mohla navštívit město, oslovit nový kontakt a prodat poměrně solidní loot. Anebo zkusit zjistit víc o legendárních předmětech, které vlastnila. A o nichž už Valance určitě tuší, že je má právě ona…

Najednou si připadala zoufale nechráněná. Určitě po ní pátrají stovky hráčů. Přemýšlela, zda se mohla nějak prozradit. Bylo jasné, že je z bažiny. Ta ale byla obrovská a velmi špatně se v ní pohybovalo. Navíc skrývala plno stvůr a mnoho z nich mělo škálovaný level. Zkrátka se přizpůsobily svému protivníkovi. To byla její výhoda. Jako hraničář méně přitahovala agro, navíc se pohybovala už bez postihu. A kdyby náhodou, zachrání se útěkem na stromy. Šlo tedy hlavně o ochranu pozice její vesnice a potažmo hradu. Dokud má hrad level 1–2, nelze na něj útočit. Ale s postupující úrovní se začne otevírat okno, kdy je útok proveditelný. Nejlepší cechy mají hrady tak vysoko, že je možné na ně vysílat armádu bez ustání. Pokud by se tedy takový blázen našel… Každopádně nyní více než kdy jindy ocenila, že zvolili ten nejvzdálenější hex, jaký jim při registraci cechu nabídli.

Bylo rozhodnuto. Dokud od ostatních nezjistí, co se přesně stalo, bude lepší se držet mimo. A to je perfektní příležitost opět navštívit Šedomez.

Přestože se na nového mounta neuvěřitelně těšila, donutila se udělat přestávku. Uvařila si trochu předčasný oběd, dvakrát oběhla blok kolem dokola a učinila zadost nezbytné hygieně. Nakonec zkontrolovala zprávy. Sklenáři dorazí za tři hodiny. To je dost času, aby vyřídila Šedomez. Raději si ale nastavila herní alert, aby neztratila pojem o čase.

Návrat do hry provázela jako vždy euforie. Tady byla doma, ne ve svém ošklivém kamrlíku. Kolik hráčů asi zakouší podobné pocity? Potřásla hlavou a aktivovala teleportační svitek.

Šedomez ji přivítala s otevřenou náručí. Gnollové se na ni usmívali a mávali jí. V této vesnici měla mimořádně vysokou reputaci a celkově si u rasy gnollů vedla více než dobře. Díky tomu mohla navštívit všechna místní NPC. A možná získat nějaký další úkol. Zamířila po cestě nahoru, kde se na malém skalnatém výčnělku nacházelo sídlo vládců.

Těsně před palácem odbočila k několika stavením vypadajícím spíš jako vojenská ubikace. Právě sem vedla značka na mapě. Leona si připadala, jako by navštívila staré známé. Zaklepala na dveře a vstoupila dovnitř.

Abraxos, level 35, gnollský zástupce velitele hlídky.

Válečník stál u cvičné figuríny v rohu místnosti a trénoval výpady mečem. Asi metr osmdesát vysoké psovité tělo pokrývala sametová srst. V očích černých jako dva švábi se odráželo soustředění. Když ji zaregistroval, narovnal se a pokynul volnou prackou.

„Zdravím tě, hraničářko. Starrrá přítelkyně…“

„Abraxosi, moc ráda tě opět vidím. Tvoje společnost mi chyběla.“

„Však už ji ani nepotřebuješ, zesílila jsi,“ pochválil ji.

„Stále se nevyrovnám tvé síle ani moudrosti.“

NPC vypadalo spokojeně. A Leona myslela svá slova upřímně. Přestože si nyní povídala jen s naprogramovaným systémem, nedokázala Abraxose považovat za iluzi. Byl úchvatně reálný a prožili spolu obrovské dobrodružství. Vlastně na tom bylo něco velice smutného. Proč nemůže existovat doopravdy?

„Už jsem si říkal, kdy se za mnou zastavíš. Lyandra je netrpělivá. Bála se, aby sis její dar nerozmyslela.“

„Nic na světě by mě k tomu nedonutilo,“ odpověděla pevně. „Bohužel jsem musela čelit několika komplikacím a také mě zdržela výstavba stájí. Nyní jsem ale připravena.“

„Výborně, pojď za mnou. Dovedu tě k jejímu kotci.“

Společně vyšli ven a zamířili na druhou stranu dvora. Již na dálku zaslechla vrčení a kňučení.

Lyandra, vlkuma, level 35.

Schopnosti: skrývání se, skok.

Kříženec vlka a pumy spokojeně odpočíval na vrstvě suchého kapradí z turopalmy. Před ním se batolila tři koťata. Nebo spíš štěňata? V zásadě na tom nezáleželo, roztomilá byla tak, že Leona ihned pocítila intenzivní nutkání skočit k nim a mazlit se s nimi do konce svého života. Když si jich Lyandra všimla, zastříhala ušima a lehce nasála vzduch. Pak spokojeně zavrčela.

„Ahoj, kočičko,“ pozdravila ji stejně jako prve.

Vlkuma nečekaně rychle vyskočila a olízla ji drsným jazykem. Leona spadla na zem, čehož využila mláďata a určila si ji za nový cíl.

Obdrženo zranění: 1, celkem životů 185/186 (kousnutí).

Obdrženo zranění: 1, celkem životů 184/186 (škrábnutí).

Obdrženo zranění: 1, celkem životů 183/186 (kousnutí).

„Hele, hele, děcka, zklidněte to,“ smála se. Přitom ji napadlo, zda by jí nakonec tato drobotina dokázala zabít, kdyby se tu s nimi válela celý den.

„Tak kterrré si vybereš?“ zeptal se Abraxos.

Leona se konečně zvedla a zadívala se na jednotlivá mláďata. Lyandra její výběr nijak nenarušovala.

Všechna vypadala nádherně. Dvě vlkumata byla víc do béžova, třetí lehce šedé. Jedno béžové mělo bílé tlapky, druhé jemnou značku na čele. Jejich oči se třpytily jako tavící se stříbro. Které by si měla vybrat? A záleželo na tom vůbec? Jízdní schopnosti budou přece stejné. Je to mount. Přesto měla pocit…

Pocit. Kolikrát už ji šestý smysl varoval, nebo naopak ukázal cestu? Zavřela oči a nechala plynout čas. Kdo ji přitahoval nejvíc? Kolem koho zářila aura?

Otevřela oči a dívala se přímo na šedé mládě. V jeho pohledu bylo něco chytrého, bystrého. Měkké tlapky slibovaly, že budou jednou bezpečně zdolávat každou překážku. Že ochrání svého pána. Hlavně ji ale bude mít rád. A ona jeho…

„Chtěla bych si vzít tohle,“ řekla a ukázala na šedé vlkumě.

Lyandra zavrčela na souhlas a hra ji okamžitě odměnila hláškou.

Získán mount: Mládě vlkumy (samec).

Zadejte jméno: ……….

A další důvod k radosti se naskytl vzápětí.

Získáno ocenění: „Chovatel“

Osvojte si vzácného mounta. Pro vyšší stupeň ocenění zvyšte stupeň vztahu a jeho level.

Leona zapřemýšlela. Jak by se měl její miláček jmenovat? V zásadě se jedná jen o kosmetickou záležitost, klidně by se mohl jmenovat „swdkjhsad“ a bylo by to jedno. Po chvilce váhání si vybrala: Theon.

Theon, level 1, vlkuma, mount.

Upozornění: Váš mount je zatím příliš slabý. Rozvíjejte jeho schopnosti a zvyšujte level, abyste mohli naplno využít jeho potenciál.

Do dalšího levelu zbývá:

Čas: 8 hodin, 0 minut

Strava: 0/5 masa

Péče: 5 minut

Úroveň vztahu: Majitel (1/100)

Souhrn požadavků by se dal popsat jako trochu pokročilé Tamagoči. Musí vlkumu krmit, dopřát jí čas a samozřejmě jí projevovat lásku. Na další level potřebovala pouze pět minut pozornosti. To bylo až směšně málo. Stačilo se podívat na drobečka a vydržela by se s ním tulit klidně pět let. Sklonila se pro mládě na zem a zvedla ho do náruče.

Raf.

Obdrženo zranění: 2, celkem životů 182/186 (kousnutí).

Obdrženo zranění: 1, celkem životů 181/186 (škrábnutí).

„Hele, hele, ty malá bestie,“ zasmála se. Přehodila si Theona v náručí a zkusila ho pohladit. Reakce ale nebyla o nic lepší. Zklamaně položila vlkumě na zem a otevřela nápovědu. Po chvilce listování narazila na sekci „ochočení mountů“. Vyhledala část o vztahu a dala se do čtení.

Pokud se rozhodnete ochočit si divoké zvíře do podoby mounta, je zapotřebí splnit několik kritérií. Jízdní vlastnosti nejsou samozřejmostí, jako je tomu u klasických koní, jež si hráč může koupit po postavení stájí. Lepší vztah ovlivňuje např. vytrvalost, odolnost proti stresu, snížení rizika pádu nebo shození.

Úrovně vztahů:

Majitel: 0–29

Kamarád: 30–49

Parťák: 50–89

Rodina: 90–99

Spřízněná duše: 100

Následovalo ještě pár řádků, ale jinak už nic zajímavého. To byla nečekaná novinka. Doposud se mounti brali za obyčejný dopravní prostředek, maximálně se schopností létat. Hráči se pyšnili neobvyklými rasami jako např. gryffové, wyverny, mini draci nebo něco podobného, ale nic převratného nepřinesli. Vlastně byla za tuhle „komplikaci“ vděčná. Znamenalo to, že si unikátního mounta musí hráč zasloužit. A s tím spousta namyšlených prohráčů nebude chtít ztrácet čas.

Leona zvolila možnost ovládání mounta a odvolala ho do vesnice. Hra zjevování a mizení mountů nijak extra nekomentovala a ona po logice ani netoužila. Je ve hře, tak proč by prostě zvíře nemohla vytáhnout z kapsy?

Z přemýšlení ji vytrhl Abraxos.

„Pokud je to vše, vrrrátím se dovnitř.“

„Máš pro mě nějaký úkol?“ zkusila. „Stalo se v okolí něco zajímavého?“

„V tuto chvíli nevím o ničem, ale zastav se později, třeba se něco najde.“

Leona přikývla a rozloučila se s ním. Pak věnovala přátelské popleskání také Lyandře a vydala se směrem k sídlu vládce města.

Tyren Šedý čenich ji přivítal ve své komnatě. Seděl za velkým psacím stolem a kontroloval nějaké spisy. Její vysoká reputace znamenala skvělou propustku, protože prošla kolem všech stráží bez zastavení. Dokud něco nepodělá, bude jí Šedomez otevřená kdykoli.

„Buď zdráv, veliteli.“

„I ty, Leorrro. Jsem rád, že jsi nás opět navštívila.“

„Potěšení je na mé straně. Jak se daří Afélii?“

„Náš syn Barsik roste jako z vody. Je to hotový bojovník.“

„Rozhodně to měl po kom podědit,“ usmála se Leona. „V Šedomezi je vše v pořádku? Nepotřebujete s něčím pomoct?“

Gnollský velitel se zamyslel. „Je tu nějaká drobná záležitost, můžeš se poptat u švadleny a u kováře. To je prozatím vše.“

Leona potlačila zklamání. Jasně, že zbyly pouze okrajové úkoly jako posbírat květiny, zabít vlka útočícího na stádo nebo odkrouhnout pár banditů.

„Děkuji, zeptám se. Mám ještě dvě otázky, pokud na ně budeš znát odpověď.“

„Ptej se.“

„Vaše město se nachází v bažině, ale jeho architektura je podobná té lidské. Díky vaší moudrosti jsem se naučila zpracovávat místní dřevo. Odkud ale berete kámen?“

„Naši lidé ho těží v kamenolomu. Bažina není štědrá na suroviny tohoto typu, přesto šikovné oko nějaké najde.“

„Myslela jsem si to,“ přitakala. „Také se mi podařilo jeden důl objevit, a dokonce ho zbavit nebezpečných gargoylů. Nemám ale dost vlastních lidí, abych mohla těžbu zahájit. Je možné najmout si sílu z Šedomeze?“

Pauza.

NPC se zarazilo a na okamžik strnulo. Leona doufala, že opět nezpůsobila kolaps jeho systému. Bylo by to už podruhé…

„Ano, je to možné. Požaduji deset zlatých týdně a padesát procent natěžených surovin. Protože jsi ale přítelkyně gnollů a naše rasa je ti existenčně zavázána, budeš mít jiné podmínky. Nemohu však jít pod dva zlaté, deset stříbrných a dvacet procent surovin.“

„Beru!“ vyhrkla překotně. Stanovil naprosto královskou cenu. Sice utratí téměř celý měsíční rozpočet, ale do další platby ještě čas zbýval. Zítřek nebo pozítří by mohla věnovat obyčejnému grindění. Pobije vše červené a prodá, co půjde. Alespoň se zastaví ve městě za Joričiným kontaktem.

„Tak tedy dohodnuto,“ potvrdil i Tyren. „Dopravu si ovšem musíš zajistit sama.“

„Nechám vytyčit obchodní trasu, rozhodla jsem se pro vodní kanál. Lodě převezou materiál rychleji než povozy. Zvlášť v tomto terénu.“

„Chytrrré. Také lodě používáme. Za dalších deset zlatých ti pomůžeme kanál vykopat.“

Tentokrát potřebovala čas Leona. Se skousnutým rtem otevřela inventář a podívala se na stav financí. Bude prakticky na nule. Na druhou stranu ušetří hromadu času a její NPC mohou dělat jiné užitečné věci. Zatím se nedívala, jak dlouho jí úprava terénu bude trvat.

„Tvoje pomoc se mi bude hodit,“ souhlasila nakonec.

Přejete si zaplatit týdenní poplatek 2 zlaté a 10 stříbrných za námezdní sílu (těžba kamene)?

Ano/Ne

Přejete si zaplatit poplatek 10 zlatých za námezdní sílu (vytyčení obchodní trasy)?

Ano/Ne

Ano a ano. Jakmile provedla transakci, vyskočila na ni další upozornění.

Vaše námezdní síla byla rozšířena o 5 NPC (gnollové).

Dostupná lokalita pro těžbu: 1

Aktivovat NPC? Ano/Ne

Pozor! NPC pro vás budou pracovat tak dlouho, dokud budete platit poplatek. Pokud nezaplatíte, Tyren Šedý čenich bude považovat dohodu za nedodrženou. Vaše reputace bude snížena. Pronájem NPC bude dočasně pozastaven.

Leona si přečetla pokyny. Musí si dávat dobrý pozor, aby měla vždy dostatek na účtu a transakce proběhla bez problému. Odvelela NPC do dolu a přešla ke druhé hlášce. Tyren trpělivě čekal, až vše dokončí.

Vaše námezdní síla byla rozšířena o 3 NPC (gnollové).

Vyznačte na mapě lokalitu stavební práce.

Oddálila si mapu tak akorát a dala se do načrtnutí trasy.

Pozor! Návrh protíná neutrální hex. Vaše obchodní trasa nebude podléhat ochraně. Může být napadena nebo převzata jiným hráčem. Skutečně pokračovat? Ano/Ne

Tohohle se přesně bála. Hráči ani nemusí odhalit pozici její vesnice. Stačí jim najít důl a pak jít podél vodního kanálu, pokud ho najdou. Ještě nikdy takový krok neudělala. Vždycky si vybrala hex, kde bylo všeho dostatek a zbytek prostě směnila. Nenapadlo ji, že její hex bude zcela bez jakéhokoli kamení. Bude to muset risknout.

Když měla vše hotovo, obrátila se znovu na Tyrena. Tohle bylo na NPC nejlepší. Prostě počkala, až se hráč uráčí pokračovat. Klidně by se mohla teďka odhlásit a gnoll by nehnul ani brvou. Což jí připomnělo, že skutečně bude muset za chvíli jít. Doma na ni čeká reálná námezdní síla…

„Veliteli, gnollové jsou pověstní svou vynalézavostí a maskováním. Mám strach o svoji vesnici. Pátrá po mně velké množství nepřátel. Bažina je pro každého hrdinu krutou zkouškou, ale z výšky mě nic neochrání. Existuje nějaké kouzlo?“

Tyren se zamyslel. „Jsi bystrá. Máš pravdu, že naše města jsou z výšky velmi dobře chráněna. Prozradit ti takové tajemství by ale zároveň znamenalo klíč k prolomení. Není na mně, abych posoudil riziko.“

„A kdo by mi tedy mohl pomoci?“

„Zajdi za Mirandou. Pokud ona usoudí, že jsi hodna, řekne ti, co máš dělat.“

Leona poděkovala a vstala od stolu. NPC se vrátilo ke své práci a jí se zatím nechtělo načínat nic nového. Vlastně ani nevěděla, jak ji to napadlo. Možná proto, že si vždycky hráči stěžovali, jak nemohou v bažině najít žádný objective. Museli totiž chodit po svých, a ne jen létat zbůhdarma sem a tam a doufat, že na něco narazí. Chudáčci vylínění… No co. Dneska by měla mít ještě dostatek času na návštěvu vědmy. Snad její podmínky nebudou moc náročné. Minimálně už nemá skoro žádné peníze. Však za chvíli uvidí, až se zase vrátí.

Patch 1.0.3

Změněny informace oobraně aodolnosti během útoku nebo obrany. Nově uvidíte pouze okolik bodů byl váš nebo cizí útok změněn.

Tabulky hráčů jsou nyní dostupné ina www.zuzanastrachotova.cz/hex/tabulky

III

Když se oněkolik hodin později vrátila do hry, vmístnosti se nic nezměnilo. NPC její náhlé objevení se nijak nekomentovalo. Zato ji ale do uší udeřil zvuk gongu.

Zprávy…

Hodně zpráv.

Úplně zapomněla, že si dopoledne vypnula notifikace. Snad nepřehlédla nic důležitého. Otevřela správce avrychlosti přelétla obsah. Tři cechovní odpovědi. 341 nových zpráv. No tak do toho…

Jako první otevřela cech. Odpověděla jí Penelopa, Mystogan avpřijaté poště svítilo dokonce iChuckovo jméno. Polilo ji horko anechala jeho zprávu na konec. Stejně tak pohled na Mystoganovo jméno jí připomněl nové skutečnosti. Corbac zatím neodpověděl, ale uněj ji to nepřekvapilo. Hrál občas, protože měl doma mladou rodinu.

Leona jako první zvolila zprávu od Penelopy adala se do čtení.

Ahoj Leoro, ani nevíš, jak jsem ráda, že jsi zpátky! Mám ti toho tolik co povědět. Strašně jsem doufala, že brzo zase vyrazíme na nějakou výpravu, ale mamka mě tento týden nutí věnovat se víc přijímačkám. Chce se mi ztoho pořád brečet. Zítra každopádně dorazím, už se nemohu dočkat.

P. S. Ty zprávy jsem smazala, jak jsi mi řekla. Máš pravdu, že byly ošklivé. Vůbec nechápu, kde se to vtěch lidech bere. Dokonce mě chtěli přetáhnout! Ale já jim odepsala, že nemají šanci aže budu NAVŽDY stebou.

P.

Leona několikrát vydechla proti tvářím, takže vypadala jako kapr polykající vzduch. Jako obvykle dokázala Penelopa nacpat do jedné zprávy milion informací. Pozitivní bylo, že jí máma trochu zkrouhla hraní. Na jednu stranu se styděla, Penelopa jí doslova zachránila život. Ale nemohla sní trávit veškerý čas atak nějak se obávala, že by odmítnutí mladou dívku velmi zranilo.

Nakonec se jí ulevilo, že domluvila setkání až na 15. hodinu. Zkusí se skaždým sejít zvlášť. Druhá zpráva přišla od Mystogana.

Ahoj Leoro, jsem rád, že se podařilo vše vyřešit. Mám tenhle týden docela čas, takže se zítra zastavit určitě můžu. Původně jsem nečekal, že bych se zdržel delší dobu, ale tak nějak chápu, že postup Mazekeenem mění situaci. Nejsem jediný, kdo je překvapený ztohoto vývoje :)

Jinak nemáš zač, vyplynulo to tak trochu ze situace. Někteří lehce zpanikařili adošlo ikpotyčce. Tak jsem si říkal, že nejlepší bude rychle zmizet anebát se zavolat si na pomoc adminy.

P. S. Zprávy mi přišly. Ze zájmu jsem jich pár otevřel. Nechal jsem nějaké žádosti opřijetí do cechu. Vpopisu nemáme uvedeno, kdo je náborářem, tak to asi zkouší na všechny. Souhlasím, že bychom korespondenci měli vnejbližších dnech převážně ignorovat. Zaregistroval jsem taky několik vyhlášení válek, ale otom si promluvíme zítra.

Mystogan

Leoně se při pohledu na poslední řádek rozbušilo srdce. Vyhlášení válek? Je pravda, že vůbec neměla čas řešit cokoli spojeného scechem. Primárně dávala dohromady svoji vesnici. Takovým tempem se jí ztoho rozskočí hlava. Ateď ještě zjistí, že jim cechy vyhlásily válku. No, nic se nejí tak horké, jak se uvaří. Snad to nebude tak vážné…

Ahoj Mystogane,

díky za zprávu. Potřebovala bych stebou probrat ještě nějaké záležitosti. Můžeš přijít už v11 dopoledne? Sejdeme se vhradě. Odpolední schůzka platí.

Odeslala zprávu adala si chvilku pauzu. Chuckovy odpovědi se bála ze všeho nejvíc ačtení vyloženě odkládala. Raději si otevřela informace ocechu aprohlédla si diplomatický status. Prásk. Červený sloupec zabíral tři strany. Vyděšeně polkla apřehled zas zavřela. Proč proboha tolik cechů naštvali? Oco jim vůbec jde? Tak prošli vsoutěži, no aco. Jasně, první dva tři pod čarou mohly mít vztek. Ale pravidla neporušili. Co potom ten zbytek? Ikdyby vyřadila akademie, kterých měly všechny cechy vprůměru pět, tak by to vycházelo maximálně na patnáct cechů. Tohle je desetinásobek!

Vmezičase její litanie přišla odpověď od Mystogana.

OK.

Nic víc. Možná už tušil, očem se budou bavit? Ani nevěděla, co tím vlastně sleduje. Znějakého důvodu se cítila lehce podvedená. Na druhou stranu by to bez něj nezvládli. Bude ale dobré vyjasnit si věci na rovinu. Ijeho plány na setrvání vcechu. Nastala dost bizarní situace, takže pořádně neví, co ji čeká. Postoupili dál, odměna jim zaplatila spoustu nákladů apokračování vmisi tak nebylo nezbytně nutné. Ale proč by zahazovala takovou příležitost? Kdyžtak rozpustí svůj cech později.

Nakonec jí zbývala zpráva od Chucka. Nekonečně dlouho zírala na ikonu dopisu apak ji rychle otevřela, aby si to snad ještě nerozmyslela.

Prvotní prolétnutí textu bylo spíš zklamáním. Zklamáním, ale iúlevou.

Moc hezká zpráva. Co čekáš, že udělám? Že přiběhnu jako pejsek, jak zapískáš? Zavolej si toho svýho prince.

P. S. se svejma zprávama si udělám co chci.

Toť vše. Nedalo se ztoho vyčíst nic. Mohl přehánět astejně tak mohl jejich setkání bojkotovat.

Ahoj Chucku, než by pejsek přiběhl, ty už bys byl umě se svou rychlostí třikrát. Naopak, chci stebou probrat nějaké věci kolem cechu. Pojď se sejít ohodinu dřív. Ať jako velení rozhodneme, co dál. L.

Leona zprávu odeslala apak se zvolna vydala ven zpaláce. Během pauzy zařídila se sklenáři výměnu rozbitého okna adala si svačinu. Nyní proto měla až do večera čas. Po cestě kvědmě navštívila kováře Tazara ašvadlenu. Měla pravdu ve svém předpokladu, že dostane pouze základní úkoly. Vjednom případě se jednalo onasbírání určité rostliny ave druhém ozabití bandy skřetů, která ukradla zásilku se zbraněmi.

Nechala si úkoly na později azamířila kvědmě. Ta její příchod podle všeho očekávala.

„Jdeš pozdě,“ pravila stará gnollka. Vpotrhaných uších přitom zacinkaly ozdoby anáušnice.

„Pozdě?“

„Čekala bych, že jakmile se dozvíš víc onaší magii, budeš po ní okamžitě prahnout.“

„Ach tak. Slíbila jsem, že pomohu ještě kováři ašvadleně. Jejich problémy jsou také důležité.“

Po Mirandině tváři přejel spokojený úsměv. „Jsem ráda, že ti sláva nestoupla do hlavy. Nicméně to, po čem toužíš, je itak mimo tvůj dosah…“

Leona se zarazila. Mluvila otom kouzlu, anebo vtom byl jiný význam? Už minule hovořila částečně vhádankách.

„Věř mi, že kdyby má vesnice nepotřebovala ochranu, nikdy bych se neodvážila požádat otak mocné tajemství. Bohužel to tajemné pero, na které nestačily ani tvé vědomosti, ke mně přitáhlo příliš pozornosti.“

„Nejen to,“ odsekla najednou vědma. „Do světa jste vypustili kruté bytosti – aproč? Pro slávu aodměny?“

„Jaké kruté bytosti?“ nechápala Leona.

„Však ty na to přijdeš, až bude čas.“

Leona začínala ztrácet trpělivost. Doslova ji svrběla ruka, aby použila magické tlačítko skip. Proč jí prostě nemůže říct, co má udělat?

„Věř mi, že ať se stalo cokoli, nebyl vtom úmysl. Žádám tě proto znovu. Prozradíš mi gnollí moudrost, abych ochránila svůj lid?“

„Něco za něco. Semeno zbloodroota bylo pěkným dárkem, ale tentokrát chci něco lepšího. Přines mi vejce hydry.“

Nová mise: Něco za něco

Třída mise: Epická.

Požadavek: Doneste Mirandě nepoškozené vejce hydry.

Odměna: Odemčení gnollí znalosti.

Leona polkla. Tohle nevypadalo na prkotinu. Miranda jí vygenerovala rovnou epickou misi! Pravděpodobně se střetne přímo sbossem. Otevřela mapu, aby se jí zobrazila dotyčná oblast. Znamenalo to cestu přes několik neutrálních hexů. Jinak řečeno: pěkná dálka. Nepomůže jí ani teleport na Amostarii, hexy ležely prakticky na druhou stranu. Ane všechny měly prodejný teleportační svitek. Existovala imísta, kam člověk prostě musel dojít po svých atohle vypadalo jako jedno znich. Tím pádem bude muset počkat na svého mounta. Do pár dní by měl Theon vyrůst apak už by na něm mohla jezdit. Apokud se má střetnout shydrou, bude lepší, když ještě nějaký ten level nabere. Sice si vedla více než dobře, vměřítku hry to ale stále bylo nic.

Cink.

Nová zpráva.

Ještě nevím, jestli se mi chce.

Chuck si evidentně hrál na ublíženého. Připadala si úplně stejně, jako když se před lety dohadovala skamarádem, jestli sní půjde Dark Souls jako fantom. Nakonec si na youtube našla walkthrough aprošla to sama. Spomocí jiných fantomů…

Já tam prostě budu. Jestli chceš dělat drahoty, tak vystup zcechu. Prachy zMazekeenu máme, nutně pokračovat nemusím. Mám tolik žádostí ovstup do cechu, že se ani nemusím tahat sváma. Anebyl jsi to náhodou ty, kdo se popral na stanovišti, když obhajoval naši čest? Tak to tady na mě moc nehraj akoukej naklusat!

Konec srandiček. Jestli jí tahle zpupná lilána hodlá dělat problémy, může si je dělat taky klidně někde jinde. Není nic strašnějšího než být závislý na svých spoluhráčích nebo spojencích. Nene. Lepší je spoléhat sám na sebe amaximálně být příjemně překvapený.

Otevřela mapu, aby si našla místa, kde se nachází hledané květiny pro švadlenu. Nebylo to příliš daleko apodobným směrem ležel iTazarův úkol. Ideální. Udělá obojí ještě dneska apak se zkusí porozhlédnout po nějakých bloodrootech. Bylo by dobré doplnit zásoby.

Cink…

Protočila oči asdávkou netrpělivosti otevřela Chuckovu odpověď.

Fajn -_- :P

Pokrčila rameny anechala to osudu. Nebyla si jistá, zda reaguje na vystoupení zcechu nebo naklusání apopravdě jí to bylo zrovna teď jedno. Sice jí dal tu nečekanou pusu aspolečně tvořili dobrý tým, svým chováním jí však často lezl na nervy. Nechala zprávy zprávami avydala se na pořádný lov.

Odvě hodiny později se vracela zpět do Šedomeze suspokojivým úlovkem. Splnila oba úkoly avybrala si za ně odměnu vpodobě dvou zlatých azkušeností. Také se jí podařilo objevit bloodroota na 20. levelu aněkolik bylin. Ze skřetů padly obyčejné meče anějaké staré oblečení. Vše patřičně posbírala, protože zpeněžit se dalo naprosto cokoli. Amít anemít jeden měďák je rozdíl dvou měďáků…

Když měla vše hotovo, vrátila se do své vesnice. Ihned zamířila do stájí, aby uspokojila potřeby svého mazlíčka. Venku se jí podařilo odpravit divočáka aněkolik kusů jeho masa nyní čekalo na servírování.

Theon spal stočený vklubíčku na hliněné podlaze. Vypadal opuštěně asnad jako by se třásl zimou. Leona okamžitě pocítila lítost. Proč tu není žádné seno? Vždyť jsou to přece stáje! Pak si vzpomněla, že Lyandra ležela na usušených listech turopalmy.

Nechala Theonovi maso arozběhla se za hranice svého města. Vnejbližším lesíku osekala několik keřů azaplnila zbývající sloty inventáře listím avětvemi. To snad bude pro začátek stačit. Pak si znovu vzpomněla na neútulné prostředí stájí azamířila ještě dál.

Pobíhala hodnou půl hodinu, až konečně narazila na další skupinu zvířat.

Divoký jelen, level 13.

Tasila mačety adala se do nepříjemné práce.

Uděleno zranění: 138 (pohlceno 2), zbývá -23/115.

Nepřítel zabit, získáno 103 zkušeností.

Získán předmět: paroží.

Divoký jelen, level 12.

Uděleno zranění: 149 (pohlceno 2), zbývá -41/108.

Nepřítel zabit, získáno 95 zkušeností.

Divoký jelen, level 15.