Poddno

Santiago Dibla

Věnováno básnířce ALethe

Překrásná ALethe,

jsi sama v davu lidí

a loutkou beze strun.

Jsi pomněnkou v zahradě růží

a stále unášíš můj člun…

Poddno

Nade mnou dno a pode dnem Poddno,

tam zase se plácám v kalné stoce,

kde duši mou zaválo jedovaté chladno.

Vím, že můj konec přijde ještě v tomto roce.

Proč ten smích a žádný pláč?

Možná že smířen jsem s pádem do propasti.

Zbavíte se mě, no nemáte zač!

Zbavíte se své další starosti.

Ze zmlžených dolin zaznívá divný skřek.

To jsem chraptící já po tvrdém dopadu.

Mám žebra navenek a opodál žaludek,

mozek mám v pokročilém stádiu rozkladu.

Prachem jsem byl a ve sračky se obrátím,

jen co mi mé oči vyzobou kosi.

Těšte se, přátelé, já už se nevrátím!

Kdo to byl a proč zemřel? Táže se kdosi.

"Jen ničemný básník, co nikdy nic nezvládl,

všudy byl pro smích, kudy jen chodil.

To si piš, mizera, i poddnem se propadl,

konečně něco zvládl - teď už se zabil."

Jsem mršina stejná, jako jsem byl před smrtí,

pohledem na mě ticho noci rozkrývá se děsem.

Hoďte po mně šutr, nechť lebku mi rozdrtí!

Už porůstám trávou, mechem a vřesem.

Variace na Poddno

Pod hladinou tma a pod tmou hlubina,

tam klesám v bahně bez naděje zpátky,

kde duše má praská jak dutá lastura

a z mých očí zbyly jen černé zátky.

Ve větru nese se šepot jak kletba,

to já se směju s rozbitou čelistí,

ruka má zlomená, hruď už se nezdvihá,

všechno, co zbývá, je jen pach tlející.

Pod nohama praská zem,

pod zemí jáma plná hnisu.

Do tmy se řítím pouze sám,

roztříštěn na kusy, bez kompromisu.

Smějte se, děvky, rvěte se v smíchu,

konečně patřím tam, kam jsem chtěl!

Kus mého masa a vzkaz mého hříchu,

moje krev kreslí Poddno na ocel.

Ze stoky vylézám bez kusu kůže,

hadi mi v žebrech tancují,

mozek mi klouže po blátivé půdě,

noci jsou delší a dny se zkracují.

Ať hlína mě dusí, ať kost praskne v lebce,

ať černý hnis můj epitaf píše,

už nebudu k smíchu, už nebudu k pláči,

už budu jen ticho, co v kostech vám dýše.

Objímání času

S krutou něhou objímám tento čas

rozpjatý mezi mlhou úsvitu a stínem soumraku,

s němou výčitkou hladím jeho jas,

co v číši rozlomené luny bledne jak pomíjivé zlato.

Ta paměť, jež v čase už nezaplane,

jen nad poslední jiskrou v temnotách

chvěje se – jak list, jenž nepovadne.

Svět je jenom poezie,

spletená v Ježíšově koruně z trní,

kde rubíny bolesti třpytí se

jak slzy velkého boha Osirise,

jenž sklízí stébla dnů srpem věčnosti.

V propasti slov mezi tichem a hlukem

kde smrt se odráží v černých zrcadlech vody,

co rozmočí déšť i plamen v klínku rukou.

Aby se věčnost zavlnila v proudu,

a aby se řeka horoucně zvedla,

stačí jen trochu krve a trochu inkoustu,

kapky padající na pergamen osudu,

kde hvězdy jsou slova a mlčení jejich stín.

Mojí milé duši…

Moje milá duše,

jež jsi poezií prokletá,

moje milá duše,

jež utíkáš ze světa,

život tě do temných jeskyň vzal

a svou rukou pevně uvázal.

Jak hřeby v očích - tak to bolí

a vlastní vinou trpím sám,

duše propadla se do údolí

a já opodál postávám.

Proč, má duše, pozdě vstáváš?

A proč odpoledne uleháváš?

Jen svými vlastními příkazy

vyčerpaná z píle jsi…

Snad voláš ticho za přítele,

snad ve tmě hledáš úkryt svůj,

však prázdno v srdci a jizvy v těle,

jsou trestem tvým i osud můj.

Ach, má duše, vzhlédni výš,

za mlhou je snad ještě ráj,

proč prach si zvolíš za svůj háv,

když křídla máš, ač skrytá již?

Ach, má duše, proč nevstáváš,

Ach ne, duše, proč se vzdáváš

Chci?

Jak ty pro mě vykrvácíš?

Postřelit člověka

Hledání

Co bys chtěl?

Havrani

Chomáček

Co po nás zůstane?

Šachy

Řeky

Děvka

Nechte mě jít

Kukačky

Ticho

Drobky z večera

Než přijde den...

Smůla v poezii

Má to smysl?

20. 3. 2024

Prázdněplný byt

Poéta

Hlasy?

Za kolik mě prodáš?

Potřebuji obejmout

Ulita

Kam?

Láska s provazem

Blue Monday

Apatyka

Špendlík

Vůně starých vlaků

Spoušť

Potůček

Copak to tušíš?

Tousty

Moje básně

Plíseň

Nic

Hniju

Rakev

Balada za dětství

Kdo jsem já?

Mlha bílá

Jak kosti praskají

Trhání

Stříbrolesklá motýlice

Proč se báti?

Překupník

Lebka

Orbity myšlenek

Moje rakev

Pustit se/padat

Střecha

Sebevražda světla

Střípky

Ticho noci

Slunce vyšlo zas…

Noční hlídač

Rozmilované básně

Světovej den poezie

Moje holčička

Bez tebe

Dopisy

Ku hrobům

Márnice

Poslední Poddno…

Copyright