Stanislav Filip

ŠKOLNÍ HRANÍ

PRO ZASMÁNÍ

Vydání první 2025

© Stanislav Filip, 2025

Obálka © Stanislav Filip

© Mgr. Tomáš Zahradníček - TZ-one, 2025

ISBN: 978-80-7539-235-0 (ePub verze)

ISBN: 978-80-7539-236-7 (mobi verze)

ISBN: 978-80-7539-237-4 (PDF verze)

www.vydavatelstvi-eknih.cz

Obsah

PŘEDMLUVA

Medvídci a bochník sýra

Pes a včelka

Šnečí závody

Začíná jaro

Žába na prameni

O veliké řepě

Jak šlo šídlo na vandr

O třech malých kůzlátkách

O kohoutkovi a slepičce

Plaváček

Zlatovláska

Popelka

Milí pedagogové, milí vedoucí dramatických souborů, milé děti, dostává se Vám do rukou sborník příběhů a pohádek, které můžete realizovat jak na školních akademiích a soutěžích, tak i na různě velkých jevištních prostorách - a co je nejdůležitější - před jakýmkoliv publikem, dětmi i dospělými.

Do tohoto sborníku jsem umístil jak kratičké hříčky v časovém rozsahu do pěti minut, tak i „pořádné kusy“ na celou hodinu a více, a proto je vhodný pro začínající soubory i pro „opráskané soutěžáky“.

Do svých her jsem se pokusil „vecpat“ především přiměřenou dávku vtipu (alespoň si to myslím), takže se nacvičují (a následně také i předvádí) nenásilným způsobem. Vypozoroval jsem letitými zkušenostmi, že se takový „realizační kolektiv složený z odlišných osobností“ už po několika zkouškách stmelí natolik, že „je to začne bavit a budou to chtít dopracovat do zdárného konce“.

Když jsem vytáhl ze šuplíku první hru a předložil ji veřejnosti (s „normálním tuctovým“ souborem složených z lidí „z ulice“, kteří se předtím snad ani nepotkali), setkal jsem se s takovým přijetím, že mě to nabudilo k další tvorbě a myšlence založit si vlastní autorské divadlo. Řeknu Vám, je to obzvlášť hřejivý pocit, když autor sleduje, jak se ta jeho práce začíná probouzet a „vstávat z papíru“, když každý člen souboru umí celé partie svoje i toho druhého, když používají zažitý text do jistých životních situací - a nakonec když uvidí ty rozzářené oči malých i velkých diváků, není lepší terapie na psychiku, než právě tohle. Takovouto terapii „vypsání se z trablů“ doporučuji každému; je nejenom očisťující, ale i záslužná vůči svému okolí.

Většina her je napsána ve verších (text se lépe pamatuje) a do mnoha z nich jsou vloženy písničky - „aby byly pro diváky zajímavější“. Melodie jsou rovněž autorské a jevištní provedení některých z nabízených her jsou dokonce na DVD (můj mobil: 776151731).

Přeji Vám, aby se moje hry ve Vašem podání zdařily k všeobecné spokojenosti

autor

MEDVÍDCI A BOCHNÍK SÝRA

OBSAZENÍ:

VYPRAVĚČ

1. MEDVÍDEK

2. MEDVÍDEK

KÁNĚ

LIŠKA

VYPRAVĚČ:

„Dvě maličká medvíďátka

našla sýr - začala hádka.

Jedno řeklo.“

1. MEDVÍDEK:

„Mám hrozný hlad!

Musíš mi větší kousek dát!“

VYPRAVĚČ:

„Druhé na to.“

2. MEDVÍDEK:

„A já hlad nemám?!

Větší kus ti nikdy nedám!

Podělíme se tím sýrem

spravedlivě - rovným dílem!“

VYPRAVĚČ:

„Slyšelo to káně lesní.“

KÁNĚ:

„Vidím, že žádný z vás nesní

ten svůj kousek sýra malý.

Co kdybyste mi ho dali?

Jenom já nejlépe vím,

jak vás tím sýrem podělím.“

VYPRAVĚČ:

„Medvídci vrtí hlavičkami.“

1. MEDVÍDEK:

„To tedy ať tě nenapadne ani!“

2. MEDVÍDEK:

„Se sýrem nám uletíš!

Raději si běž chytit myš!“

VYPRAVĚČ:

„Káně smutně odletělo,

medvídkům se sýra chtělo -

a začala tahanice.“

1. MEDVÍDEK:

„Já chci víc!“

2. MEDVÍDEK:

„Ne! Já chci více!“

VYPRAVĚČ:

„Tak se ti dva hašteřili,

až lišku v noře probudili.

Ta hned k medvíďatům chvátá.“

LIŠKA:

„Sýrem podělím vás ráda,

to je pro mne jako nic -

Tak, teď máte polovic!“

VYPRAVĚČ:

„Řekla kmotra liška milá,

když bochník sýra rozlomila.

Medvídkům lezou oči z důlků,

když každý hledí na svou půlku.

Oba křičí ze všech sil.“

OBA MEDVÍDCI:

„Tamhleten je větší díl!“

VYPRAVĚČ:

„Liška však vůbec nelení.“

LIŠKA:

„Tohle že není dělení?

Tak já to tedy jinak zkusím -

ukousnout z větší půlky musím!“

1. MEDVÍDEK:

„Teď je to, liško, naopak!“

2. MEDVÍDEK:

„Tam ten je větší! Je to tak!“

VYPRAVĚČ:

„Oba křičí, jako by je na nože bral.

A liška zatím dělí dál.

Lstivost není u ní cizí

a tak bochník sýra mizí

brzy v jejích útrobách.

Medvídci jen vzdychnou.“

OBA MEDVÍDCI:

„Ach!“

1. MEDVÍDEK:

„Zbyl nám jenom kousek malý!“

2. MEDVÍDEK:

„Kéž bychom se nehádali…“

***

PES A VČELKA

OBSAZENÍ:

VYPRAVĚČ

PEJSEK

VČELKA

VYPRAVĚČ:

„Kvete černý bez,

pod bezem je pes.

Vodítko má kožené,

tlapky pěkně složené.

Čeká tady na Aničku,

čas ubíhá pomaličku.

Smutno je mu po ní

a černý bez voní.

Včelka z květů sbírá pyl.“

PEJSEK:

„Kdybych tak tou včelkou byl!“

VYPRAVĚČ:

„Myslí si ten pejsek malý.“

PEJSEK:

„To bychom si zalétali!“

VYPRAVĚČ:

„Už šplhá na větev bezu.“

PEJSEK:

„Počkej, včelko! K tobě lezu!

Jen co dostanu se výš,

hned mě létat naučíš!“

VČELKA:

„Proč bych tě létat učit měla?“

VYPRAVĚČ:

„Rozesmála se ta včela.“

VČELKA:

„Na létání jsi moc těžký -

budeš muset chodit pěšky!“

PEJSEK:

„Aspoň zkusit to chci, víš?“

VČELKA:

„Dělej si, jak rozumíš.“

VYPRAVĚČ:

„Odpověděla mu včelka.“

PEJSEK:

„Ty jsi pěkná učitelka!

I bez tvé rady dolů skočím!“

VČELKA:

„Nevěřím svým vlastním očím!

Víš ty, jaká to je výška?

Spadneš dolů, jako šiška!

Zanechej toho pokusu!

Určitě spadneš na pusu!“

PEJSEK:

„Včelko! Vždyť létat je tak snadné!

Dolů mě jít ani nenapadne!

Poletím krásně, jako ptáček!“

VYPRAVĚČ:

„Bum! - a spadl na čumáček…

***

ŠNEČÍ ZÁVODY

OBSAZENÍ:

VYPRAVĚČ

ŠNEK

RAK

JEŠTĚRKA

VEVERKA

BOBR

KŘEČEK

ŠTIKA

PARMA

MNÍK

SUMEC

JEŽEK

ZMIJE

1. DIVÁK

2. DIVÁK

3. DIVÁK

VYPRAVĚČ:

„Vypsali šnečí závody.

Není to dílem náhody;

totiž jeden mladý šnek

řekl si.“

ŠNEK:

„Mám na to věk

a nutkání zúčastnit se utkání

s nejlepšími sportovci za letošní rok.

Jistě, že s nimi budu držet krok -

a to už od samého startu!“

VYPRAVĚČ:

„Prohlásil každému s úsměvem na rtu.

Uslyšel to pod kamenem rak.“

RAK:

„Já tomu hlemýždi přec musím vytřít zrak!

Přihlásím se, to se ví!

Ukážu tomu šnekovi!“

VYPRAVĚČ:

„Ještěrka hřeje se na štěrku -

uvidí veverku čiperku.“

JEŠTĚRKA:

„Kam běžíš, jako posedlá?

Málem jsi mě tu přehlédla!“

VEVERKA:

„Kam běžím? Dole u vody

jsou dneska veliké závody!

Šnek si s rakem síly změří!“

JEŠTĚRKA:

„Neříkej! To ti mám věřit?“

VYPRAVĚČ:

„Zvědavost ještěrce nedá

a už ze štěrku se zvedá.

Rychle na cestu se dala,

aby něco nezmeškala.

Přiběhla tam zrovna včas -

právě slyší bobrův hlas.“

BOBR:

„Pozor, pozor! Každou chvíli

bude start na jednu míli!“

VYPRAVĚČ:

„Malý šneček v tomhle horku

pošilhává po praporku;

pustí se do běhu s chutí

hned po jeho odmávnutí.

Už to přišlo! Je to tady!

Rak vyběhl. Za jeho zády

vyrazil i malý šneček.“

KŘEČEK:

„Ulitý start!“

VYPRAVĚČ:

„Volá křeček.

Ale kampak na to s bobry!“

BOBR:

„Co povídáš? Start byl dobrý!

Šnekův domek to je tíha,

ze země se těžko zdvihá,

proto signál promeškal!“

VYPRAVĚČ:

„Závod se tak běží dál.

Hned po startu, moji drazí,

malý šnek se sotva plazí;

rak s tím nedělá cavyky -

a už má náskok veliký.

K vítězství ho žene touha;

přes cestu však vede strouha.

Slunce praží. V tomhle horku

chvíli stojí na pahorku,

ohlíží se na druhého běžce -

s úsměvem zjistí, jak mu to jde těžce.“

RAK:

„Za chvíli zas poběžím,

jen se trochu osvěžím.“

VYPRAVĚČ:

„Říká si a mne si bradu.“

RAK:

„Ten šnek už je pěkně vzadu!“

VYPRAVĚČ:

„Sotva vešel do vody,

zapomněl na závody,

že by mohl být i druhý;

jak tam vlezl, potkal pstruhy

a těm se hned pochlubil.“

RAK:

„Se šnekem jsem závodil!“

VYPRAVĚČ:

„Pstruzi jenom kroutí hlavou,

zavolali štiku dravou.

Ta povídá.“

ŠTIKA:

„Nezdržuj se, běž!

Jinak třeba prohraješ!“

VYPRAVĚČ:

„Rak říká.“

RAK:

„Ty, jedna chytrá,

šnek se připlazí až zítra!

A to ještě k půlnoci!“

ŠTIKA:

„Komu není pomoci…“-

VYPRAVĚČ:

„Štika zase odplula

a tím se hádce vyhnula.

Rak si ale pokoj nedá,

chce se chlubit a tak hledá

v malé strouze stále dál

kdo by ho tak poslouchal.

Potkala ho stará parma.“

PARMA:

„Ty závodíš zcela zdarma?“

VYPRAVĚČ:

„Nato řekl malý mník.“

MNÍK:

„Ty jsi mi pěkný závodník!“

SUMEC:

„Vážíš sotva desetinu unce!“

VYPRAVĚČ:

„Slyšel zdálky volat sumce.

Rak plul stále za nosem

a potkal se s lososem,

narazil na žraloka,

slané vody se nalokal,

a když medúze se dvořil,

zjistil, že už pluje v moři!

Zatím šnek za půl hodinky

dosáhne cílové rovinky.

Z posledních sil se plazí dál,

ví už, že věnec nezískal.

Přece jenom se trochu diví,

proč diváci křičí jako diví.“

1. DIVÁK:

„Neboj se!“

2. DIVÁK:

„Přidej!“

3. DIVÁK:

„Jenom běž

a první cenu dostaneš!“

VYPRAVĚČ:

„Šneček pro sebe si myslí.“

ŠNEK:

„Mně snad šálí všechny smysly!

Rak v cíli být dávno musí!“

VYPRAVĚČ:

„Říká si tak na půl pusy.“

JEŽEK:

„Neotálej! Musíš běžet!“

VYPRAVĚČ:

„Volá na něj malý ježek.“

ZMIJE:

„Přidej přece! No tak hyjé!“

VYPRAVĚČ:

„Křičí na něj jedna zmije.

Konečně však už je tu cíl

a k němu se šneček doplazil;

ať už velcí, nebo malí,

všichni mu pak zatleskali.

***

ZAČÍNÁ JARO

OBSAZENÍ:

VYPRAVĚČ

SLUNÍČKO

JÍVY

LÍSKY

PETRKLÍČ

ŽÁBA

ČÁP

KVĚTINKY

VYPRAVĚČ:

„Jednou ráno sluníčko

přivstalo si maličko.

Otočí list v kalendáři,

směje se a celé září.“

SLUNÍČKO:

„Konečně dnes jaro je tu!

Povědět to musím světu.

Kdo chce teplé pohlazení?“

VYPRAVĚČ:

„Nikoho však nikde není.

Holubi i skřivani

důkladně jsou schováni.

Zobáčky studené mají,

ani hlásku nevydají.

Sluníčko se trochu mračí.“

SLUNÍČKO:

„Co je s vámi? Vstávat, spáči!“

VYPRAVĚČ:

„Na trávu i na kytičky volá.“

SLUNÍČKO:

„Protáhněte klíčky! Hola!

Je tu někde jitrocel?

Vezmi si to na povel!“

VYPRAVĚČ:

„U potoka stojí jívy,

pořád se něčemu diví.“

JÍVY:

„Jaro? Kdo by to byl řek´?

Chceme mít hodně kočiček!“

VYPRAVĚČ:

„Za nimi volají lísky.“

LÍSKY:

„Nám už raší první lístky!“

VYPRAVĚČ:

„Petrklíč zas křičí zdáli.“

PETRKLÍČ:

„To slunko dnes nějak pálí!

Vždyť už kvetu! To je síla!

Až se mi hlava zatočila!“

VYPRAVĚČ:

„Drozd vytáhl fujaru,

zpívá svou píseň o jaru.

Čmeláček ladí zas a zas

svůj maličký kontrabas,

co dostal loni na jaře,

od svého strýčka, houslaře.

Datel vyhlédl si kmínek,

považuje ho za bubínek.

Zobákem silně do něj buší,

až všem kolem zaléhají uši.

Žába volá.“

ŽÁBA:

„Kváky! Kváky!

Chci si zahrát s vámi taky!

Přizvěte malou žabičku!

Přinesla jsem si flétničku!“

ČÁP:

„To bych vážně věděl rád,

jestli na ni umíš hrát?“

VYPRAVĚČ:

„Prohodí čáp pohrdavě

a dál zase loví v trávě,

ale jen ty žabičky,

co nemají flétničky.

Přiletěly vlaštovičky,

spustily hned na housličky.

K tomu pak divoké včely

přidaly se na činely

a už celá kapela

vyhrávala zvesela.“

KVĚTINKY:

„Jaro je tu! Jaro je tu!

VYPRAVĚČ: