SKALNÁ RUŽA

Mária Ferenčuhová

Imunita

Ukážka z elektronickej knihy

Copyright © Mária Ferenčuhová, 2016

Study © Marta Součková, 2016

Photography © Mária Ferenčuhová, 2016

Graphic and cover design © E. J. Groch, 2016

ISBN 978-80-970014-8-3

Schopnosť obrany

... pod povrchom bolo to, čo si netrúfam pomenovať.

Czesław Miłosz

M. R. (39)

Začiatok je pomalý

a takmer prirodzený:

vysychanie kože,

záhyby, kde ešte nedávno

bola rovina.

Nová pokožka

má povahu starej.

No sú tu aj zmeny:

odlišné sfarbenie, iná

kresba pórov, nečakaná

krehkosť, erózie,

subendemit staroby

a ohňostroj

celkom nových buniek.

Aj vnútri

čo nevidieť

vzkypí nový život.

Napokon sa

obrátim sama proti sebe

v záujme svojej vlastnej

záchrany.

T. R. (2)

Slabá alebo nepatričná odpoveď.

Tlenie namiesto zápalu.

Dutiny zaliate hlienom,

tiene, žily, ložiská a sloje.

Ohňovzdorné.

Indukovať schopnosť

obrany. Posilniť, vylepšiť,

nahradiť, ponúknuť novú:

Z neduživého

vytvoriť funkčného,

integrovateľného

jedinca.

A. J. (54)

A.

Dievčatá, nebudem teraz chvíľu písať,

previezli ma do nemocnice,

prestali sa mi

tvoriť krvné doštičky,

krvácam,

našťastie veľmi pomaly,

zo všetkých otvorov.

J.

Predám zbierku nedotknutých

parfumových miniatúr,

594 kusov, 4 a 5ml flakóny,

zoznam a fotografie v prílohe.

Niektoré sú prázdne,

obsah

pozvoľna vyprchal.

S. P. (87)

Čakajú všade. V kaviarni,

na ulici, v parku:

na žuchnutie tela,

na stratu síl,

na zosunutie kože,

tuku, orgánov a hŕbky kostí.

Spadla som, nič vážne,

zvolala som,

                              to sú len kolená,

všetci hneď pri mne,

zadýchaní, zružovení,

ochotní na chvíľu pozdržať

zomieranie,

vzápätí kroky

nasmerovať inam,

na vychodené trasy

zaliate celkom novým

svetlom.

F. H. (32)

Ešte je čas. Ešte sa mi pamäť

načisto nerozpadla, ešte sa hýbem,

viem udržať pero, zdvihnúť telefón.

Dokonca zrozumiteľne odpovedám,

prebalím syna a pritisnem sa k žene.

Nemá význam tento čas

merať v sekundách

alebo v rokoch:

Je vyjadrený vzťahom každej chvíle

k trvaniu celého života.

Tvár syna, vkĺznutie do jeho

pohľadu, čakanie na autobus:

teraz.

G. S. (79)

Moje bunky vedia mnoho.

Ale hovoria len to najnutnejšie.

Dnes ich už moje telo

nemá pod kontrolou ako kedysi.

Pleť svojvoľne vytvára

pigmentové škvrny. Z uší mi

vyrastajú chlpy.

Zostáva už len čakať, či gén, zodpovedný

za rast mojich buniek, nepreruší

mlčanie v nesprávny čas

a na nesprávnom mieste.

Ako génom vštepiť

hodnotu ticha? A čo ak

ju poznajú, akurát nehodlajú

mlčať?

Koniec ukážky