Freddie Mercury

Peter Freestone
David Evans

Důvěrné vzpomínky na geniálního hudebníka

Ukázka elektronické knihy

This translation of Freddie Mercury – An intimate memoir by the man who knew him best, first published in 2001, is published by arrangement with Omnibus Press of 14-15 Berners Street, London W1T 3LJ, England.

Copyright © 1998 Peter Freestone & David Evans

Copyright © 2001 Omnibus Press (A Division of Music Sales Limited)

Translation © Zlatuše Sůvová 2010, 2023

Czech edition © Nakladatelství Slovart, s. r. o., Praha 2023

Cover Photo © Suzie Gibbons / Redferns / Getty Images

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této publikace nesmí být reprodukována, uložena ve vyhledávacím systému či šířena jakýmkoliv způsobem (elektronicky, mechanicky, kopírováním, nahráváním či jinak) bez předchozího svolení majitelů autorských práv.

Z anglického originálu

Freddie Mercury – An intimate memoir by the man who knew him best

vydaného nakladatelstvím Omnibus Press v Londýně v roce 2001

přeložila Zlatuše Sůvová

Editor Jan Pavel

Vydalo Nakladatelství Slovart, s. r. o., v Praze roku 2023

Obálka Oleg Kolomijec

Sazba Alias Press, s. r. o., Bratislava

Tisk FINIDR, s. r. o., Český Těšín

ISBN 978-80-276-0353-4

10 9 8 7 6 5 4 3 2 1

www.slovart.cz

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2023

Tato kniha je věnována mé matce Olze a mému otci Lesliemu, kteří mě vždy nechali žít svůj vlastní život a stáli po mém boku, když jsem je nejvíc potřeboval. Protože smrt mé matky přišla ve stejné době, kdy jsem se staral o Freddieho, tak je tato kniha jistým způsobem i památkou na ni.

ÚVOD

28. listopadu 1995 až 10. října 1997

„Žil jsem pro umění, žil jsem pro lásku.

Proč mi Bůh takto odplácí…?“

Tosca, druhé dějství, Giacomo Puccini

V Sunday Times byly 24. září 1995 uveřejněny žebříčky největších úspěchů na uměleckém poli. Zahrnovaly také tabulku oblíbených hudebních umělců a největších hudebních umělců. Mezi nejoblíbenějšími se jméno Freddie Mercury objevilo na desátém místě ve společnosti Elvise Presleyho, The Beatles nebo Eltona Johna. V kategorii největších hudebních umělců, která zahrnovala stejně jako v prvním případě Elvise Presleyho nebo The Beatles, se Freddie umístil na pátém místě a porazil i Eltona Johna.

Během svého života Freddie obdivoval jak Elvise Presleyho, tak Johna Lennona, díval se na ně téměř jako na hrdiny. Nikdy by si nepomyslel, že po své smrti bude patřit do stejné ligy jako oni. A v říjnu 1979, kdy jsem poprvé dostal nabídku pracovat s Queen, mě ani nenapadlo, že já budu spojován s člověkem, kterého uznávám jako nejlepšího skladatele konce dvacátého století.

Trávil jsem s Freddiem po dvanáct let každý den, plnil jsem velké množství různých rolí, které nakonec vyústily do  funkce jeho osobního asistenta. Byl jsem šéfkuchařem, číšníkem, komorníkem, sluhou, tajemníkem, uklízečem, hlídačem dětí (a to dítě byl on), vlastně děvečkou pro všechno. Nakupoval jsem pro něj potraviny i umění, procestoval jsem s ním svět, prožíval jsem jeho úspěchy a pomáhal mu, když bylo nejhůř. Viděl jsem téct šampaňské proudem a viděl jsem ho na dně. Když bylo potřeba, plnil jsem také roli bodyguarda. V posledních měsících jeho života jsem patřil k jeho ošetřovatelům.

A byl jsem nepochybně jedním z jeho nejbližších přátel.

Jsem jedním z hrstky lidí, kteří měli to štěstí být svědky zrození většiny jeho práce, od nápadu až po provedení. Při tvorbě hudby jde o víc než jen o napsání textu a přiřazení not na papír. Mnohem víc znamená vnímání hudby, cit a smysl a Freddie byl v tomto případě vždy plný inspirace.

Když jsem se pustil do psaní této knihy, uvědomil jsem si ohromnou zodpovědnost za to, jak pravdivě vylíčím Freddieho jako umělce i jako obyčejného člověka. Chci ukázat, že je toho mnohem víc, než bylo dosud napsáno. Chtěl bych také vyvrátit některé mýlky, ať už z novin nebo z vydaných biografií, které nepochybně někdo napsal v dobrém úmyslu, ale o někom, koho vlastně vůbec neznal. Při samotném psaní jsem si velice brzy uvědomil, že ten, o kom píšu, byl jednou z nejkomplikovanějších osob, se kterou jste se kdy mohli setkat. Stejně tak jsem ale zjistil, že ve skutečnosti byl také jen člověkem jako my všichni ostatní. Pevně doufám, že při čtení této knihy naleznete to, co se nacházelo skutečně uvnitř tohoto skvělého a jedinečného člověka.

Většina lidí na celém světě si už přečetla všechno o Freddieho začátcích, o tom, co a jak dělal, ale hodně lidí, se kterými se setkávám, se mě ptá: „Jaký byl Freddie ve skutečnosti?“

Doufám, že touto knihou zodpovím většinu jejich otázek. Nemyslím si, že je někdo schopný znát sto procent ze života někoho druhého, a tak si ani já nebudu činit nárok na sepsání něčeho definitivního. O čem je tedy mé vyprávění? Chtěl bych vám co možná nejvíce přiblížit Freddieho život a představit ho jako obyčejného člověka a zároveň jako génia.

Peter Freestone

Londýn 1995–1998

PŘEDMLUVA

Hned na začátku mě napadlo sestavit seznam všech lidí z Freddieho okolí, o kterých je zmínka v této knize, aby se každý čtenář lépe orientoval a dozvěděl se, jakou roli hrají v našem příběhu.

A

Princ Andrew fanoušek baletu

Thor Arnold ošetřovatel, přítel a důvěrník

James Arthurs obchodník a dlouholetý přítel v New Yorku

Debbie Ash herečka

Jane Asher herečka

Gordon Atkinson Freddieho praktický lékař

Mary Austin dlouholetá přítelkyně

B

Roy a Barbara Thomson Baker producent s manželkou

Tony Bastin milenec

Jim a Claudia Beach Queen manažer s manželkou

Stephanie Beacham herečka

Martin Beisly expert na umění v aukční síni Christie

Rupert Bevan zlatič rámů obrazů a restauratér nábytku

Debbie Bishop herečka a zpěvačka

David Bowie skladatel, muzikant, důvěrný přítel

Bryn Bridenthal spojenec v Elektra Records, Los Angeles

Dieter Briet psychoterapeut

Briony Brind prima balerína

John Brough zvukař a obětní beránek

Kim Brown manželka Pete Browna, bývalého manažera Queen

Michael Brown vedoucí kostymérny Královského baletu

Jackie Brownell pracovnice v Elektra Records, Los Angeles

Bomi a Jer Bulsara rodiče Freddieho

Joe Burt kytarista a bývalý přítel Mary Austin

C

Carlos Caballé manažer, umělec

Montserrat Caballé operní diva a přítelkyně

Montsy Caballé vnučka Montserrat, osobní asistentka

Piers Cameron otec dvou dětí Mary Austin, malíř pokojů

Ruppert Cavendish prodejce nábytku

Annie Challis manažerka nahrávací společnosti, přítelkyně

David Chambers krejčí

Charles the Canadian milenec

John Christie herec, kolega Dave Clarka, přítel

Dave Clark popová hvězda 60. let, divadelní producent a přítel

Trevor Clark manažer nočního klubu a přítel

Roger a Kashmira Cooke Freddieho sestra se svým manželem

Carolyn Cowan maskérka

D

Gordon Dalziel šofér

Jo Dare zpěvačka

John Deacon baskytarista, člen Queen

Derek Deane přední tanečník v Královském baletu

Denny kadeřník a přítel

Jim Devenney zvukař

Richard Dick barman a milenec

Anita Dobson herečka, partnerka Briana Maye

Rudi Dolezal producent a režisér, přítel

E

Wayne Ealing přední tanečník a přítel

Ken a Dolly East vedoucí manažeři nahrávací společnosti EMI

Eduardo – „Venezuelan“ milenec

Gordon Elsbury televizní režisér pořadu Top Of The Pops

Kenny Everett DJ, komik, přítel

F

Joe Fanelli kuchař, milenec a přítel, poslední ošetřovatel

Pam Ferris herečka

Tony Fields americký tanečník a herec

Michael Fish módní návrhář, manažer nočního klubu

Leslie Freestone můj otec, majitel pohřebního ústavu

G

Brian Gazzard lékař

David Geffen manažer nahrávací společnosti

Bob Geldof zpěvák, skladatel, organizátor dobročinných akcí

Boy George zpěvák, skladatel, umělec

Terry, Sharon a Luke Giddings členové bezpečnosti, řidiči přátelé

Julie Glover zástupce Jima Beache v Queen Production

Harvey Goldsmith pořadatel koncertů a akcí

Bruce Gowers režisér

Richard Gray umělecký vedoucí

H

Tony Hadley zpěvák, skladatel

Graham Hamilton šofér a přítel

Gary Hampshire šofér

Sarah Harrison módní konzultantka a přítelkyně

Stephen Hayter majitel nočního klubu

Peter Hince (Ratty) člen týmu Queen na turné

Jeniffer Holliday zpěvačka a herečka

George Hurrell fotograf

Jim Hutton pánský kadeřník a milenec

Sally Hyatt asistentka Queen Production

J

Michael Jackson zpěvák, skladatel, umělec

Elton John zpěvák, skladatel, umělec a přítel

Peter Jones šofér

K

Petra von Katze bývalý přítel

Trip Khalaf zvukař

Tony King manažer a přítel

Winnie Kirchberger restauratér a milenec

L

Debbie Leng herečka, partnerka Rogera Taylora

Carl Lewis americký atlet

John Libson účetní

Sir Joseph Lockwood manažer nahrávací společnosti,  učitel

M

Rheinhold, Ingrid a John Frederick Mackovi  nahrávací producenti a přátelé

David Mallet režisér

Fred Mandel hráč na klávesy

Diego Maradona fotbalista

Brian May kytarista, člen Queen

Donald McKenzie přítel

Roxy Meade zástupce tisku a přítel

Bhaskar Menon manažer nahrávací společnosti

Robin Moore-Ede návrhář interiérů

Mike a Linda Moran skladatel, muzikant, producent a přítel s manželkou

Peter Morgan milenec

Diana Moseley návrhářka kostýmů a přítelkyně

Graham Moyle lékař ve Westminsterské nemocnici

Russel Mulcahay režisér

John Murphy člen posádky American Airlines, přítel

Nina Myskow publicistka a přítelkyně

N

Anna Nicholas herečka a přítelkyně

Lee Nolan číšník a přítel

Gary Numan muzikant

David Nutter fotograf, přítel

O

Terry O’Neill fotograf

P

Elaine Page zpěvačka a přítelkyně

Rudi Patterson umělec a přítel

Christopher Payne expert na nábytek v Sotheby

Yasmin Pettigrew herečka a přítelkyně

Mary Pike uklízečka

Tony Pike hoteliér

Paul Prenter osobní manažer a bývalý přítel

Peter Pugson obchodník vínem, přítel Jima Beache

R

Kurt Raab (Rebecca) umělec

Bill Reid milenec

John Reid manažer a přítel

Tim Rice textař a přítel

Cliff Richard zpěvák, umělec

Dave Richards producent

Howard Rose organizátor koncertů v Severní Americe

Hannes Rossacher režisér

S

Pino Sagliocco organizátor koncertů ve Španělsku

Amin Salih účetní

Joe Scardili člen posádky American Airlines, přítel

Jane Seymour herečka

Wayne Sleep přední tanečník a bývalý přítel

Lord Snowdon fotograf

Gladys Spier uklízečka

Billy Squier zpěvák, skladatel, muzikant a přítel

Rod Stewart zpěvák

Gerry a Sylvia Stickells manažer na turné s manželkou, přátelé

Peter Straker zpěvák, herec, přítel

Phil Symes zástupce tisku

Barbara Szabo účetní

T

Gail Taphouse sólista Královského baletu

Mr. Tavener zedník, stavitel

Chris Taylor (Crystal) člen týmu Queen na turné

Dominique Taylor manželka Rogera Taylora a přítelkyně

Elizabeth Taylor herečka

Gavin Taylor režisér

Roger Taylor bubeník, člen Queen

Baroness Francesca von Thyssen baronka a přítelkyně

Douglas Trout kadeřník a bývalý přítel

V

Barbara Valentin herečka a přítelkyně

Vince barman, milenec

Paul Vincent kytarista

W

Clodagh Wallace manažer a přítel

Misa Watanabe manažer japonského hudebního nakladatelství, přítel

David Wigg novinář a bývalý přítel

Margie Winter uklízečka

Stefan Wissnet kytarista

Carol Woods herečka a zpěvačka

Y

Susannah York herečka

Richard Young fotograf a přítel

Z

Brian Zellis (Jobby) člen týmu Queen na turné

KAPITOLA 1

Všechno to začalo v roce 1973.

Poprvé jsem viděl Freddieho v restauraci Rainbow Room v obchodě Biba na Kensington High Street v Londýně.

Rainbow Room, Duhová místnost, byl umělecky řešený taneční sál s překrásným štukovaným stropem, ve kterém různé nasvícení způsobovalo světelné efekty a odrazy duhového spektra barev – odtud také jeho název. Freddie byl tímto stropem tak fascinován, že ho to dokonce později ovlivnilo při navrhování stropu ve svém domě.

Tehdy jsem přišel do Rainbow Room se svou přítelkyní Pamelou Curtisovou po dlouhém odpoledni stráveném nakupováním. Biba byl jedním z těch obchodů, kde není nutné si pokaždé něco koupit, ale vždycky se prostě musíte podívat do každého kouta, abyste zjistili, co se změnilo od vaší poslední návštěvy. Freddie zde popíjel odpolední čaj se svou přítelkyní Mary Austinovou, která v té době v obchodě pracovala. Přestože jsem tehdy měl velice malý přehled o současné muzice, Freddie mě upoutal na první pohled, vyčníval mezi ostatními. Queen v roce 1973 ještě nebyli dostatečně známí, ale Freddie jako jedna z nově se rodících rockových hvězd působil neuvěřitelně sebejistě, už tehdy věděl, že čas jejich slávy brzy přijde.

Freddieho charisma okamžitě zaplnilo celý prostor. Se svými dlouhými černými vlasy, oblečen do krátkého kožešinového  kabátu a usazen ve velkém světlém sedadle připomínajícím lasturu poutal pozornost všech přítomných lidí. Samozřejmě jsme se tehdy ještě neseznámili, vlastně jsem se s Freddiem setkal až na konci roku 1979. Během té doby se z něj stala světoznámá osobnost, znal ho téměř každý, procestoval svět. Já jsem tehdy přijímal práci v proslulé Královské opeře v Covent Garden a také v šatně Královského baletu, se kterým jsem později cestoval po Kanadě, Severní Americe, Mexiku a Řecku.

Ale ještě než se pustím do vyprávění o Freddieho životě, měl bych napsat pár slov o sobě. Přestože jsem se narodil v Carshaltonu v Surrey, v Anglii jsem zůstal pouze do svých šesti let. Společně se svým starším bratrem Lesliem jsem dalších pět let strávil na internátní škole v jižní Indii v Ootacamundu, což byla tehdy jedna z nejvyhledávanějších horských ozdravoven ležících mezi čajovými plantážemi Nilgiri Hills. Jinak domov, pokud se to tak dá nazvat, jsem měl v Kalkatě v hotelu, který vlastnili mí rodiče. Ano, nazývám to domovem, i když jsem tam každoročně trávil pouze dva měsíce o prázdninách. Zde je patrná první shoda s Freddieho životem za dob studií v Indii, ale oproti němu jsem měl to štěstí vidět své rodiče tři měsíce v roce, jelikož většinou za mnou a bratrem přijeli na návštěvu už v květnu během velikonočních prázdnin.

Když mi bylo jedenáct, jeli jsme na půl roku do Anglie, ale během té doby byl otec svým bratrem přemluven, abychom se do Indie už nevraceli. Několik let jsem jeho rozhodnutí litoval, ale na druhou stranu, kdybychom se tehdy vrátili, nemohla by vzniknout tato kniha. Vzdělání jsem pak dokončil na střední škole Isaaca Newtona v Severním Kensingtonu a stejně jako většina dětí jsem si musel i já sehnat víkendovou práci. Nejdříve to bylo asistování mlékaři, později jsem se stal víkendovým dozorcem v jednom malém obchodě.

Jelikož se moje kvalifikace stále zvyšovala, po škole jsem v práci zůstal a nastoupil tam na plný úvazek. Pracovní doba byla ale od devíti do pěti a já se po nějaké době začal po večerech příšerně nudit. Ovšem pouze do okamžiku, kdy mi jeden kamarád z práce navrhl, abych se k němu připojil při občasných výpomocích v Královské opeře. V dubnu 1975 jsem už oblékal členy pánského operního sboru a shodou okolností jsem už tehdy viděl Montserrat Caballé ve Verdiho opeře Il Trovatore. To jsem samozřejmě ještě nemohl tušit, jakou roli bude hrát v mém dalším životě.

Během školních let jsem jakoukoliv domácí kompozici směřoval ke stylu a zvuku Wagnera. Tenkrát jsem měl k dispozici stereogram, gramofon a rádio, což jsem kombinoval, jak se dalo. V té době jsem neměl moc vlastních desek, ale všechny se tehdy ubíraly víc ke klasické hudbě než k popu, přesto nemohu s určitostí říci, kdy se ta láska ve mně probudila. Wagnerova hudba pro mě musela být hodně inspirující, plná dramatu a vzrušení, což mi dalo impuls k vytvoření vlastní verze pohádek Správná pitka (Famous Five) od Enid Blytonové. Pomalu jsem cítil, že můj život potřebuje trochu okořenit.

V roce 1977 jsem už pracoval v šatně Královského baletu na plný úvazek. Tehdy v říjnu se konala charitativní akce pro postižené děti pořádaná Deanem a Waynem Ealingem z Royal Ballet. Byl to právě Wayne, který nabídl Freddiemu účinkování na konci show. Jejich setkání zprostředkoval sir Joseph Lockwood, manažer nahrávací společnosti EMI a člen vedení Royal Ballet.

Poprvé jsem byl představen Freddiemu Mercurymu právě v šatně Královského baletu v Royal Opera, kde byly umístěny všechny kostýmy pro celé představení. Já jsem tam měl na starosti jejich opravy a dodržování pořadí výměn během show.

Freddie přišel s Paulem Prenterem, aby se našlo vhodné oblečení pro večerní představení, protože jeho účinkování vyžadovalo velice rychlé převlečení přímo na jevišti. Tady nebyl prostor pro chybu. Již dříve zkoušel s členy Královského baletu, ale nyní to mělo být poprvé, co se měl objevit na prknech samotné Královské opery.

Freddieho vystoupení bylo oznámeno těsně předtím, než přišel na scénu ve své kožené čepici a bundě, aby poprvé veřejně zazpíval „Crazy Little Thing Called Love“. Když píseň skončila, tanečníci ho pak přímo na jevišti převlékli do stříbrně zdobeného trikotu, pak s nimi pokračoval v nastudované choreografii, a za doprovodu „Bohemian Rhapsody“ byl dokonce několikrát vyhozen do vzduchu. To bylo poprvé, co jsem slyšel jeho písničky, ale později to už nikdy nebylo při podobně neobvyklé příležitosti. Při živých vystoupeních s Queen hrával většinou na kytaru nebo na piano.

Bylo to asi kvůli mé spolupráci s baletem, že jsem byl po skončení představení pozván na jejich párty. A zde jsem také poprvé s Freddiem mluvil, ale naše konverzace nebyla delší než pár vět. Víc jsem se zapovídal s Paulem Prenterem, který byl v té době osobním manažerem Freddieho a Queen. Jak jsem později zjistil, musel jsem asi udělat dobrý dojem.

Paul Prenter byl velmi milý a klidný člověk ze Severního Irska, ale stejně jako většina jeho krajanů se dokázal pořádně rozčílit a dát tak průchod svému prudkému a výbušnému temperamentu. Pamatuju si, jak někteří lidé zakusili tu druhou stránku pana Prentera a se zlou se potázali. Já osobně jsem to zažil snad jen jednou nebo dvakrát.

O dva týdny později volal Paul Michaelu Brownovi, vedoucímu kostymérny Královského baletu, protože sháněl někoho, kdo by mohl jet s Queen na šestitýdenní turné po Anglii a starat se o jejich věci. Ihned jsem se nabídl, Paul si na mě vzpomněl a okamžitě mě přijal. Bylo to Crazy Tour, při kterém chtěli Queen znovu navštívit spíš menší sály, některé z nich měly kapacitu jen kolem dvou tisíc míst.

Konec ukázky