Denise Hunterová

Závan z hôr

Ukážka z elektronickej knihy

Copyright © 2020 by Denise Hunter

Originally published in English under the title Carolina Breeze

Vydané so súhlasom Thomas Nelson, divízie HarperCollins Christian Publishing, Inc.
Thomas Nelson je registrovaná obchodná značka
HarperCollins Christian Publishing, Inc.

All rights reserved.

Všetky práva vyhradené. Bez predchádzajúceho písomného povolenia vydavateľa nesmie byť žiadna časť publikácie reprodukovaná, uložená do vyhľadávacieho systému alebo prenášaná v akejkoľvek forme či akýmkoľvek spôsobom – napríklad elektronicky, kopírovaním, nahrávaním.
Výnimkou sú krátke citácie recenzií v tlačenej podobe.

Slovenské vydanie:

Copyright © i527.net, s.r.o., 2023

www.i527.net

ISBN 978-80-8249-087-2

jeden

Ešte prv ako Mia Emersonová otvorila oči, vedela, že to bude najhorší deň v jej živote. Ale takisto vedela, že aj táto sobota tridsiateho mája bude rovnako ako všetky ostatné dni trvať len dvadsaťštyri hodín. Zvládne to.

Nasilu pozrela do slnečného svetla, čo prenikalo dnu ako maslo cez záclony. Vstane, osprchuje sa a oblečie do svojho prestrojenia. Potom zbehne do Busy Bean a prečíta si noviny tak, ako to robieva takmer každú sobotu.

Odkryla sa, sadla si a pohľadom zablúdila k šatám, ktoré zhodila na zem prv, než vliezla do postele. Ako zlý sen ju zaplavili spomienky na predošlú noc a zovrelo jej žalúdok.

Keď dokončili film, bola už takmer polnoc. Herci a štáb filmu Dvanásť hodín plní adrenalínu oslavovali v jednom z najobľúbenejších nočných podnikov v L. A. Mia bola rovnako nadšená ako všetci ostatní.

Hlavnú postavu hrala zatiaľ len druhýkrát. Film Do hlbočiny ju vystrelil na vrchol rebríčkov začínajúcich hviezd. Jej kariéra nikdy nevyzerala tak sľubne ako teraz, keď hrala po boku Jaxa Jordana v jeho najnovšom akčnom filme. Krátko po druhej sa rozhodla ísť spať. Ostatní už boli v nálade alebo úplne opití. Zaželala im dobrú noc a vyšla von, aby si zavolala taxík. Keby sa noc v tej chvíli skončila, netrápilo by ju nič okrem obávaného dátumu nasledujúceho dňa. Ona sa však neskončila.

Zazvonil jej telefón. Zasvietila obrazovka a objavila sa na nej tvár jej najlepšej priateľky Brooke. Boli kamarátkami už od siedmich rokov, keď Miina mama zamestnala Lettie, mamu Brooke, ako gazdinú.

Mia dvihla. „Chceš sa uistiť, že som ešte neskočila z útesu?“

„Hlúposť. Najbližší útes je odtiaľto na kilometre vzdialený. Zobudila som ťa?“

„Skoro. Vrátila som sa až okolo tretej.“ Potlačila intenzívnu spomienku na to, ako k nej pred budovou podišiel Jax.

„Takže natáčanie sa už skončilo?“

„Úplne!“

„Aké máš na dnes plány? Stretnime sa a poďme sa nejako zabaviť.“

„Chceš ma priviesť na iné myšlienky, však?“

„Keďže som dobrá kamarátka, začneme v Busy Bean. Potom si spravíme celodenný výlet. Môžeme ísť na Chodník slávy alebo sa prejsť po Benátskej pláži. Budeme robiť, čo len chceš. Okrem toho mám na večer rezervovaný stôl. Nahodíme sa a pôjdeme do Musso and Frank.“

„Ach, si skvelá. Viem však, že máš práce vyše hlavy.“

Brooke sa starala o rekvizity, čo bola práca, ktorú mohol vykonávať len človek s citom pre detail, a na ďalšom filme začínala robiť už v pondelok.

„Netráp sa, už som pripravená.“

„Prečo nemôžeš byť človekom ako všetci ostatní? Trochu prokrastinácie nikomu neuškodí, vieš o tom?“

„Odpoveď ,nie‘ neberiem. Bež do sprchy a o hodinu sa stretneme v kaviarni.“

Mia vošla do rušnej kaviarne na vedľajšej ulici v Beverly Hills a vôňa praženej kávy jej rozprúdila krv v žilách. Bol to nenápadný podnik a nevolal sa Starbucks, takže doň nechodili turisti a bol obľúbený najmä medzi miestnymi.

Kofeín. To potrebovala. A okrem toho by sa jej zišiel aj časostroj.

Prišla o čosi skôr, tak sa rovno postavila do radu. Bolo takmer jedenásť hodín. Čo by teraz asi robila, keby si to Wesley nerozmyslel? Možno by práve bola s družičkami na manikúre v Le Luxe. Alebo by písala Wesovi list, ktorý by mu doručil jeho svedok. Napísala by mu, že ho miluje viac než svoj život. Že je presne takým mužom, akého si vysnívala.

Ale to by bola chyba. Obrovská chyba. Myslela si, že je všetkým, čo potrebuje. Ale aj v tom sa zmýlila.

Zažmurkala, aby potlačila slzy, a pohla sa v rade dopredu. Prečo sa jej pri pomyslení na to ešte stále podlamujú kolená? Prešli už takmer štyri mesiace. Sklonila hlavu a stiahla si šiltovku do tváre.

Brooke mala pravdu. Dnes potrebuje rozptýlenie. Pozrela sa na hodinky. Ešte trinásť hodín – celá večnosť.

Osoba pred ňou jej uvoľnila miesto. Bola na rade.

Určite mala krvou podliate oči, ale aj tak vystrúhala na tvári široký úsmev a pozdravila baristku. „Dobré ráno, Bree.“

Keď sa na ňu Bree pozrela, zamrzol jej úsmev na tvári a jej oči nadobudli prázdny výraz.

„Čo by si si dala?“ spýtala sa vecne.

Mia zažmurkala. Bree mala zrejme zlý deň.

„Hmm, dám si to, čo vždy. A k tomu veľký škoricový korenistý čaj, prosím ťa.“

Bree to nahodila. „Desať dolárov, štyridsaťdva centov,“ povedala a ani sa na ňu nepozrela.

Mia jej podala kreditnú kartu a skúsila to znova: „Vonku je prekrásne! Máš náročný deň?“

„Dá sa to tak povedať.“

Mia strčila niekoľko bankoviek do nádoby na prepitné.

Bree priložila kartu k terminálu, bez slova jej ju vrátila a vzala dva poháre, na ktoré napísala objednávky.

Osoba za Miou si odkašľala a Mia sa presunula ďalej.

Žeby Bree nejako urazila? Včera sa chvíľu zhovárali, ale nevedela si spomenúť o čom. Všetky miestne baristky boli priateľské. To bol jeden z dôvodov, prečo bola Busy Bean jej obľúbenou kaviarňou.

Možno to jej syn zase nezvládol, keď ho nechala s opatrovateľkou. Alebo sa jej mame zhoršila starecká demencia. Mia sa za ňu krátko pomodlila a pohla sa ďalej.

Kávovar hlasno zavrčal. Greta s ním manipulovala rýchlymi, skúsenými pohybmi a na chrbte sa jej pritom hojdal tmavý konský chvost.

„Dobré ráno, Greta,“ povedala Mia, keď kávovar stíchol.

Greta k nej zaletela pohľadom a tvár jej zmeravela. „Aj tebe,“ povedala napokon ostro.

Prepánajána, čo sa to deje? Mia sa obzrela k ďalším dvom zaneprázdneným baristkám. Zvyčajne ju zdravili bez ohľadu na to, koľko mali práce.

Greta položila na pult nápoje a pokračovala ďalšou objednávkou.

„Ďakujem,“ povedala Mia.

Greta jej však neodpovedala a uhýbala jej pohľadom.

Mia si vzala nápoje s miernym pocitom zahanbenia. Určite spravila niečo zle, ale netušila čo.

Kaviareň bola preplnená a ona z toho odrazu dostala úzkosť. Pretisla sa popri rade von na terasu s bránou. Bol svieži slnečný deň a slnko jej urobí dobre.

Čo sa prihodilo jej milým baristkám? Možno niektorú vyhodili. Nevedela si spomenúť, či sa priatelili aj s ostatnými zákazníkmi, pretože si to nikdy nevšímala. Možno to nejako súviselo s jej zrušenou svadbou. Ale správy o tom sa predsa rozniesli už pred niekoľkými mesiacmi.

Len čo sa usadila k stolu pre dvoch, ktorý bol pri chodníku, zavibroval jej telefón. Vytiahla ho z vrecka. Brooke.

„Nehovor mi, že meškáš,“ začala Mia, „pretože som si istá, že sa ti to ešte nikdy nestalo.“

„Kde si?“

Mia sa zamračila, keď postrehla priateľkin nervózny tón. „V kaviarni, kde sme sa mali stretnúť. Kde si ty?“

„Hmm, tak počúvaj… zmena plánu. Vyzdvihnem ťa tam. Už som na rohu.“

„No dobre… Čo sa deje, Brooke?“

„Poviem ti, keď prídem. Už vidím kaviareň. Vyjdi na chodník.“

Mia sa postavila a zavesila si kabelku na plece. „Si veľmi záhadná.“ Všimla si priateľkinu bielu toyotu. „Vidím ťa. Hneď som pri tebe.“

Mia ukončila hovor, vzala nápoje a vyšla na ulicu. Začínala mať pocit, že dnešok bude ešte horší, ako si myslela.

dva

Mia vložila poháre do stojanov a Brooke sa zaradila do premávky. Auto za nimi zatrúbilo.

„Čo sa deje?“ Mie sa zmocnila hrôza a v žilách pocítila nával adrenalínu. Skúmala priateľkinu tvár, ale okrem napätia v kútikoch očí pôsobila normálne. „Čo sa stalo? Si v poriadku?“

„Ja som v pohode. Nejde o mňa.“

„Dúfam, že to nesúvisí s tvojou mamou.“ Mia zamestnala Lettie, keď jej vlastná mama zomrela, a naposledy ju videla pred chvíľou, keď odchádzala z domu.

„Nie, aj ona je v poriadku.“ Brooke kŕčovito zvierala volant. „Mia… povedz mi, čo sa stalo včera v noci. Po rozlúčkovej oslave.“

Och, tá oslava. Niekto určite videl, čo spravil Jax, a musel to povedať Brooke. Mala vo filme veľa známych.

Mia si vzdychla. „Chcela som ti o tom povedať pri káve. Jax priveľa vypil. Vyšla som von, aby som si zavolala taxík, a on išiel za mnou. Zrazu sa pri mne zjavil a z ničoho nič ma pobozkal. Je mi z toho hrozne, Brooke. Vravela som ti, aký som z neho mala pocit počas nakrúcania, ale nikdy predtým si ku mne nič takéto nedovolil.“

„Takže… to nebolo vzájomné?“

Mia vyjavene hľadela na Brooke. „Samozrejme, že nie! Je ženatý. To by som nikdy nedopustila.“

„Prepáč, prepáč, ja viem.“ Nesmelo sa pozrela na Miu. „Ale je to predsa Jax Jordan. A keď sa usmieva, má na lícach a na brade sexy jamky.“

„A nezabúdaj na to jeho strnisko. Ale je ženatý! Mimochodom, kto ti to povedal? Nevedela som, že nás niekto videl.“

Brooke na ňu vrhla pohľad, pri ktorom sa celá zachvela. „Och, Mia. Neviem, ako ti to mám povedať.“

„Čo? Desíš ma.“

Brooke odbočila na Miinu ulicu a vyberala zákruty do kopca. Súcitne pozrela na Miu. „Zlato, niekto vás odfotil a je to v správach o celebritách.“

Mia zalapala po dychu. Ale veď ten bozk netrval ani sekundu, lebo ho hneď odtisla. Nemohlo to byť až také hrozné.

Brooke podala Mii mobil s otvorenou stránkou Novinky z Hollywoodu. Nadpis znel: „MIA UKRADLA EMME MUŽA!“ Pod tým boli fotky a na najväčšej z nich bol z profilu odfotený zdanlivo vášnivý bozk. Ich tváre neboli zreteľné, ale fotografovi sa podarilo zachytiť aj moment, ktorý tomu predchádzal, keď jej Jax chytil tvár do dlaní a ju to tak šokovalo, že sa nedokázala pohnúť.

„Toto nie je…“

Boli tam aj ďalšie fotky. Jedna z nich bola z toho istého večera, ešte z oslavy. „Objala som všetkých, nielen jeho!“

Na ďalšej kráčali bok po boku a smiali sa pri odchode zo scény.

„Takto to vyzerá, akoby –“

„Vieš veľmi dobre, ako funguje bulvár. Nezaujíma ich pravda. Predávajú len tie ich takzvané príbehy.“

„Možno by som mohla zavolať svojmu právnikovi. Alebo niekoho podplatiť, aby ten článok stiahli…“

„Dúfam, že ešte nie je neskoro. Vieš, ako rýchlo sa takéto niečo šíri.“

Brooke ešte nedohovorila a Mia už otvárala ďalšiu stránku. Zovrelo jej žalúdok, keď uvidela, že aj na nej je to hlavný článok. Tie isté fotky. Ten istý príbeh… podaný o niečo decentnejšie. Neobvinili ju priamo z toho, že Emme ukradla Jaxa. Ale tie fotky…

Zatvorila internet a otvorila sociálne médiá. „Twitter je toho plný.“

Predstavila si, že sa na to pozerá Jaxova manželka, a prišlo jej nevoľno. Emma čaká ich prvé dieťa. „Úbohá Emma. Musím jej zavolať a vysvetliť jej to.“

Brooke sa na ňu veľavravne zadívala. „Čo jej chceš vysvetliť? Že jej manžel sa na teba vrhol a ty si ho odmietla?“

„Nemôžem ju predsa nechať v tom, že máme takúto odpornú aféru.“

„Nechaj to na Jaxa. On si poradí.“

Mia ho mala rada napriek tomu, že s ňou na scéne flirtoval. Poctivo pracoval a hoci bol slávny, nesprával sa povýšenecky.

Mia nebola naivná. Jax určite nepovie svojej manželke, že balil inú ženu.

Zadívala sa na fotky. Líčili síce nepravdivý príbeh, ale ľudia uveria tomu, čomu chcú uveriť. A Emma nebude chcieť uveriť, že to bola Jaxova vina.

Ani nikto iný. Emma bola miláčikom Ameriky a išla po stopách žien, ako boli Meg Ryanová, Julia Robertsová a Reese Witherspoonová. Popri nich bola Mia len malou hviezdičkou, ktorá zhasne rovnako rýchlo, ako vzplanula.

„Urobili zo mňa rozvracačku rodín a nikto neuverí, že som nevinná.“ Znova sklopila zrak k fotkám. „Toto mi zničí kariéru, Brooke. Všetko, na čom som pracovala.“

„Nepreháňaj. Vieš, ako to chodí s takýmito príbehmi. Ľudia na to zabudnú hneď, ako príde niečo väčšie. Nemusí to byť nič vážne.“

„Dúfam, že máš pravdu. Mala by som zavolať Nolanovi.“

Vyhľadala v kontaktoch číslo na svojho manažéra a vytočila ho. Očakával jej telefonát a urobil to, čo vedel najlepšie – dohovoril jej, aby nespravila nijakú hlúposť. Kázal jej vyhýbať sa sociálnym médiám. Vyjadrila pred ním obavy, že príde o úlohu v ďalšom filme Bezvýznamné dni. Mala hrať Fionu, postavu, o akej snívala a na ktorú odjakživa čakala. Štúdio, v ktorom sa malo natáčať, malo však povesť prísnych morálnych zásad. Na zmluve bol dodatok o morálke.

Aj Nolan ju, tak ako Brooke, ubezpečoval, že to rýchlo pominie. Tvrdil, že keby sa k tej klebete vyjadrila, priliala by tým olej do ohňa. Najlepšie vraj bude, ak počkajú, kým titulky ovládne nejaký ďalší škandál.

Keď dotelefonovali, zopakovala Brooke, o čom sa zhovárali.

„Vieš, čo mi napadlo?“ ozvala sa Brooke po krátkej odmlke. „Máš prázdny kalendár. Čo keby si na niekoľko dní vypadla z mesta?“

„To by vyzeralo, že som predsa len vinná.“

„Možno áno,“ obzrela sa na ňu Brooke. „Aspoňže sa už skončilo natáčanie a ty nemusíš vídať Jaxa.“

„Ale počas premiéry budeme zase na očiach.“

„To bude trápne. Dúfajme, že dovtedy to prehrmí.“

Na rohu pred Miiným rozsiahlym pozemkom Brooke spomalila. Keď prešli poslednou zákrutou, uvideli na ulici pred príjazdovou cestou zaparkované dodávky. Novinári.

„Skrč sa,“ povedala Brooke.

Mia sa sklonila až k členkom a na stehnách cítila, ako jej bije srdce. Brooke znova pridala. „Videli ma?“

„Nemyslím.“

Super. Takýto mediálny cirkus priamo pred dverami. Ako dlho tu zostanú? Ako sa dostane domov? Fotili ju už veľakrát, ale nikdy nie takto – kvôli škandálu.

„Sleduje nás niekto?“ spýtala sa Mia po minúte s hlavou na kolenách.

„Asi nie. Nepoznajú moje auto. Okrem toho, je to ilegálne, či nie?“

„To neznamená, že by to nespravili.“ Ani fotografovať na súkromnom pozemku nemôžu a napriek tomu minulý týždeň zverejnili nelichotivú fotku Gwyneth Paltrowej, ako vychádza zo svojho bazéna.

Brooke kľučkovala po zákrutách dolu kopcom. „Myslím, že už sa môžeš zdvihnúť.“

Mia sa opatrne vystrela. Boli v tichej štvrti, asi kilometer od tej scény pred jej domom. Čo teraz? Kam pôjde? Ak sa vráti domov, uviazne tam – v opačnom prípade to bude znamenať potýčku s novinármi pri každom pohybe.

„Zdá sa, že predsa len musím odísť a na nejaký čas sa ukryť,“ povedala rázne. Bude musieť odvolať niekoľko dohodnutých vecí. Benefičné akcie, obedy, vystúpenia. Pravidelné stretnutia s jej „malou sestrou“ Ana Mariou z programu Big Brothers, Big Sisters*. To ju mrzelo zo všetkého najviac.

„Možno to tak bude najlepšie,“ odvetila Brooke. „Môžeš zostať u mojej mamy.“

Mia si predstavila, ako paparazzi obkľúčia Lettin dom v tichej prímestskej štvrti L. A. „Ja som to posledné, čo teraz potrebuje. Aspoň kým to všetko neprejde.“

„A čo keby…“ Brooke náhle pokrútila hlavou. „Ale nič. Bol to blbý nápad.“

„Čo?“

„Nič, naozaj. Len mi čosi napadlo.“

„Brooke.“

„No dobre, poviem ti to, ale tiež uznáš, že je to hlúposť. Len som si spomenula, že ti prišlo potvrdenie o rezervácii – svadobnej cesty do Severnej Karolíny… Vidíš, vravela som, že to bol blbý nápad.“

Wesley im zaplatil pobyt v hostinci pri Bluebellskom jazere a nedalo sa to vrátiť. Mia zistila, že tú rezerváciu nezrušil, až pred niekoľkými dňami, keď dostala potvrdzujúci e-mail.

Možno to bol znak od Boha. „Nuž, aspoň tam bude ticho. Nehovoriac o tom, že to je zaplatené.“

„Drahá… mala to byť tvoja svadobná cesta.“

„A teraz to môže byť malá dovolenka – na Wesleyho účet.“

Brooke sa na ňu veľavravne pozrela.

„Bol to tvoj nápad.“

„Ale bol hrozný!“

Wesley ju prehováral na Comské jazero v Taliansku, ale Mia chcela ísť do mesta, v ktorom vyrastala jej mama. Katherine odišla z domu ako osemnásťročná, aby si splnila svoje hollywoodske sny. Zmenila si meno a preťala vzťahy s rodinou.

Miin otec ich opustil, keď mala päť rokov, a po matkinej smrti veľmi zatúžila poznať svoje korene. Zdalo sa jej, že všetci okolo nej majú nejakú rodinu, len ona nie. Starí rodičia už síce zomreli, ale aj tak chcela vidieť Bluebell, lebo tam žili. Aké bolo jej prekvapenie, keď zistila, že hostinec, ktorý vlastnili, ešte stále stojí!

Keď s Wesom otvorili tému svadobnej cesty, trvala na svojom. A keďže Mia láskavo ustúpila Wesovej mame takmer vo všetkých aspektoch ohľadom svadby, vyhovel jej.

Bluebellské jazero bolo skryté pri tichom mestečku v Blue Ridge Mountains. Bolo dokonalým miestom na svadobnú cestu. Navyše sa tam dalo úplne stratiť. Aké by to asi bolo ísť na miesto, kde mali mať s Wesom svadobnú cestu? Asi nie veľmi príjemné, tým si bola istá. V tejto chvíli sa však aj tak nemala ako vyhnúť bolesti a smútku.

„Potrebujem letenku,“ povedala Mia.

„Mia.“

„Máš lepší nápad?“

„A čo tvoje oblečenie a ostatné veci?“

„Radšej si kúpim nové, než by som sa mala vrátiť domov ako návnada pre tie supy.“

„Mohla by som po ne poslať mamu.“

„Nedovolím, aby bola do toho zatiahnutá.“

Dávalo jej to čoraz väčší zmysel. Bol to zvláštny nápad odísť na svadobnú cestu sama, ale nedokázala sa zbaviť pocitu, že to je správne. Tá bodka na mape jej vždy pripadala ako domov.

„Je rozhodnuté,“ oznámila Mia suverénnejšie, ako sa cítila. „Idem do Severnej Karolíny.“

tri

Levi Bennett odložil kosačku do kôlne a zamkol ju. Nad jazerom zapadalo slnko a odievalo oblohu do odtieňov ružovej. Posledné slnečné lúče osvetlili jeho cestu po zvažujúcom sa trávniku k hostincu. Budova vyzerala pekne, tráva mala odtieň jarnej zelenej a kvety, ktoré lemovali chodník, boli v plnom rozkvete. Stromy sa mu nad hlavou knísali v jemnom vánku a vo vzduchu bolo cítiť sladkú vôňu orgovánu.

Bol víkend po Pamätnom dni obetí vojny – oficiálny začiatok sezóny pri jazere. Vždy mali v tomto čase plno, ale tentoraz to prekonalo všetky očakávania. Stále nedokázal uveriť tomu, že jeho malá sestra Grace včera skončila strednú školu. Bez rodičov to bolo trpko-sladké. Levi sa zo všetkých síl usiloval vytvoriť pre ňu dokonalé prostredie, ale nech sa akokoľvek snažil, rodičov nedokázal nahradiť.

Už rok a pol prežíval tú istú frustráciu: snažil sa a zlyhával v snahe byť pre Grace a Molly všetkým, čo potrebovali. Bol predsa najstarší z nich, „pán domu“.

Vkĺzol dnu zadným vchodom a zaškŕkalo mu v bruchu. Takmer celé poobedie kosil trávnik a od raňajok nič nejedol. V hostinci bolo ticho, poslední hostia odišli ráno. V nose zacítil vôňu citrónového čistiaceho prostriedku. Sestry našiel v jedálni, tisli sa nad pizzou, ktorú objednal pred pol hodinou.

„Dúfam, že ste mi nechali,” povedal.

Grace na plecia padali dlhé pramene vlhkých plavých vlasov. Naložila si na tanier plátok pizze, z ktorého sa lákavo ťahal syr. „Radšej si pohni.“

Levi schmatol stoličku, odtrhol si kus pizze a ešte predtým, ako zahryzol do božskej hŕby mäsa a syra, v duchu vyslovil modlitbu vďaky.

„To bol teda víkend, čo?“ Molly si prehodila cez plece tmavý konský chvost. „Plný dom a k tomu oslava maturity. Ale prežili sme!“

„Ešte nie je koniec.“ Levi si pomyslel na pár, ktorý mal prísť na týždennú svadobnú cestu.

„Kto si už len prenajíma celý hostinec?“ spýtala sa Grace.

„Bohatí ľudia,“ odvetila Molly.

„No jasné,“ uškrnula sa Grace na Molly.

Molly chodila s prvotriednym spisovateľom Adamom Bradfordom. Nedávno sa presťahoval z New Yorku do Bluebellu, len aby jej mohol byť nablízku.

„Človek by si pomyslel, že si mohli prenajať McMansion**, keď chceli mať súkromie,“ povedala Grace.

„V tých domoch ale nemajú hostinských,“ odvetil Levi. „O tom som sa s vami chcel porozprávať. Zaplatili nám obrovské peniaze a určite majú bohatých kamarátov, ktorým nás vedia odporučiť. Tak si dáme záležať na detailoch, jasné?“

Grace prevrátila oči. „Nerobíme to stále?“

„Len pokoj,“ odvetila Molly. „Apartmán pre mladomanželov je dokonalosť sama.“

„Okrem toho, prízemie sme upratovali celé poobedie. Nevšimol si si, ako sa lesknú podlahy?“

„Vyzerá to veľmi pekne. A čo ostatné izby?“

„Tie upraceme zajtra,“ pokrčila plecami Molly. „Budú tu len oni dvaja, nepotrebujú všetkých sedem izieb.“

„To je pravda.“ Tá odpoveď ho však neuspokojila. Možno sa tým trápil zbytočne. Stávalo sa mu to často, na čo ho sestry vždy veľmi rýchlo upozornili.

„Fusion je čistý?“ spýtala sa Molly.

Levi dožul. „Prečo sa na to pýtaš?“

Molly sa zatvárila previnilo. „Nepovedala som ti to? Tak trochu som tomu páru ponúkla tvoje šoférske služby.“

„Čo prosím?“

„Chceli šoféra,“ pokrčila Molly plecami. „Čo som im na to mala povedať? Priplatili si.“

Super. Fakt super. Tento týždeň ho čakal dlhý zoznam povinností. A vozenie bohatých hrdličiek v ňom rozhodne nebolo.

„Je ešte niečo, čo si mi zabudla povedať?“

„Raňajky do postele? Ale na to som už upozornila slečnu Dellu. Postará sa o to.“

„Žiadne modré M&M-ky ani dovážaná voda?“ spýtal sa Levi.

Molly pobavene zasvietili oči nad kúskom pizze. „Ale no, takto sa predsa o hosťoch nehovorí.“

„Bola by si oveľa lepšou sprievodkyňou,“ povedal jej. „Prečo to nemôžeš robiť ty?“

„Budeš upratovať izby a prať?“

Stisol pery. Dobre vedela, že to by si radšej obliekol nariasenú sukňu a išiel tak na pochod v Deň nezávislosti.

„Okrem toho som sľúbila Adamovi, že mu pomôžem zozbierať informácie, ktoré potrebuje k novému románu. Každý voľný čas budem tráviť v knižnici.“

Levi sa otočil ku Grace s úpenlivým výrazom na tvári.

Koniec ukážky