Junot Díaz

KRÁTKY NEOBYČAJNÝ ŽIVOT OSCARA WAA

Ukážka z elektronickej knihy

Junot Díaz

The Brief Wondrous Life of Oscar Wao

Copyright © 2007 by Junot Díaz

All rights reserved.

Translation © Milan Kopecký

Jacket photo © Adobestock

Jacket design © Miro Čevela

Design & Layout © Miro Čevela

Slovak edition © 2022 by N Press, s. r. o.

ISBN 978-80-8230-135-2

EAN 9788082301352

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2022

Elizabeth de Leónovej

O krátke bezmenné životy sa nikto nezaujíma. Galactus najmenej.

Fantastická štvorka

Stan Lee a Jack Kirby

(zväzok 1, číslo 49, apríl 1966)

Zmiluj sa, Kriste, nad všetkým, čo spí!

Nad psom, čo na Wrightson Road zahníva,

nado mnou z čias, keď žil som život psí.

Ak láska k týmto ostrovom je ťaživá,

krídla ma povznášajú ponad necnosti.

No na ten jed som pripravený nebol.

Obrovské domy, autá, všetky kšefty,

a kuli, neger, Sýrčan, španielsky kreol,

celý ten karneval ma nahneval.

Odchádzam k moru, kde duša mier zažíva,

poznám tie ostrovy od Monos k Nassau,

som námorník a oči farbu mora majú,

a zvú ma Shabine, nárečovo mulat.

Ja, Shabine, v duchu vraciam sa do časov,

keď tieto slumy ríše boli blízke raju.

Som mulat, v srdci nosím more vonné,

mám koloniálne vzdelanie a krásny dar vôd.

Holanďan, neger, Angličan sú vo mne

a som buď nikto, alebo som národ.

D E R E K  W A L C O T T

Hovoria, že pochádza z Afriky, pricestovala v hrdlách vreštiacich otrokov, že je to tainské proroctvo smrti vyslovené vo chvíli, keď jeden svet zanikal a druhý sa rodil, že je to démon, ktorý precitol z nebytia, keď na Antilách pootvorili dvere čiernych snov. Fukú americanus, skrátene fukú, je kliatba alebo forma zatratenia, konkrétne Kliatba a zatratenie Nového sveta. Niekedy ju volajú aj admirálovo fukú, pretože admirál pomohol kliatbu privolať a stal sa jej slávnou európskou obeťou. Napriek tomu, že admirál „objavil“ Nový svet, zomrel biedne a v syfilitickom delíriu blúznil o – vraj – nadpozemských hlasoch. V okolí Santo Dominga, admirálovej najmilovanejšej krajiny, (Oscar ju na samom konci volal Zápalná šnúra Nového sveta), bolo odvtedy jeho meno synonymom fukú, veľkého aj malého, vysloviť ho alebo len počuť znamenalo privolať nešťastie na seba a svoj rod.

Jedno, ako sa volá a odkiaľ pochádza, podľa všeobecného presvedčenia zoslali fukú na Hispaniolu svojím príchodom Európania, a my sa v tom svinstve dodnes brodíme. Santo Domingo je možno nultý kilometer fukú, jeho kontaktný bod, ale my všetci sme jeho potomkovia, či si to uvedomujeme alebo nie.

Fukú však nie je iba prastará legenda, strašidelný príbeh z minulosti, ktorý už stratil moc desiť. Za čias mojich rodičov to bolo čosi skutočné, čomu každý veril. Každý poznal niekoho, koho fukú zožralo, tak ako každý poznal niekoho, kto pracoval v palaciu. Vznášalo sa vo vzduchu, ako všetko, čo na ostrove niečo znamenalo, nerozprávali si o ňom iba staré baby. Vtedy dávno sa fukú darilo dobre, malo dokonca aj vlastného propagátora, svojho takpovediac veľkňaza. Bol ním náš vtedajší diktátor na dožitie Rafael Leónidas Trujillo Molinai.1 2 Nikto nevie, či Trujillo v tomto vzťahu plnil úlohu pána, sprostredkovateľa alebo principála, každý si však uvedomoval a aj chápal, že majú k sebe veľmi blízko. Dokonca aj vo vzdelaných vrstvách sa tradovalo, že ktokoľvek by spriadal plány proti Trujillovi, zoslal by sám na seba a na ďalších minimálne sedem generácií najsilnejšiu podobu fukú. Ak by ste diktátorovi hoci len venovali zlú myšlienku, hurikán fuá by strhol celú vašu rodinu do mora, veľký balvan fuá by spadol z jasného neba a pričapil vás, kreveta fuá, ktorú ste mali dnes na obed, by bol ten žalúdočný kŕč, čo vás zajtra zabije. Vysvetľuje sa tým, prečo všetci, ktorí mu usilovali o život, za to tvrdo zaplatili, a tých, ktorí ho napokon odfajčili, do jedného stretla brutálna smrť. Trebárs ten pridrbaný Kennedy. To on v šesťdesiatom prvom odsúhlasil atentát na Trujilla, to on dal CIA príkaz doviezť na ostrov zbrane. Starý môj, nebol to najlepší ťah. Borci z rozviedky totiž Kennedymu akosi zabudli povedať, že úplne každý Dominikánec, od najbohatšieho čavala z Bonaa po najchudobnejšieho vreda zo Salceda, od najstaršej paskudy z Naguy po najmenšie bejby z Neiby, vedia jedno: ak zabiješ Trujilla, na tvoju rodinu padne také ukrutné fukú, že to, ktoré draplo admirála, bude v porovnaní s tvojím obyčajné jojote. Chcete poznať konečnú, vyčerpávajúcu odpoveď na otázku Warrenovej komisie: Kto zabil Kennedyho? Dovoľte, aby som vám ja, váš pokorný obsmŕdač, vyjavil čistú božiu pravdu. Neurobila to mafia, ani Lyndon Johnson, a neurobila to ani posratá Marilyn. Neurobili to mimozemšťania, neurobilo to KGB, nijakí osamelí strelci. Neurobili to bratia Huntovci z Texasu, neurobil to Lee Harvey, neurobila to Trilaterálna komisia. Urobil to Trujillo, jeho fukú. Kde sa asi tak podľa vás, coňazo, vzala kennedyovská kliatba?3 A čo Vietnam? Čo myslíte, prečo najväčšia mocnosť prvý raz prehrala vojnu proti maličkej krajine z tretieho sveta? Sa zobuď, neger. Mohlo by vás zaujímať, že keď Američania vo Vietname prikurovali pod kotlom, Johnson spustil nelegálnu inváziu do Dominikánskej republiky (24. mája 1965). Santo Domingo bolo Irakom, keď ešte ani Irak nebol Irakom.) Operácia sa skončila drvivým víťazstvom a množstvo jednotiek a výzvedných tímov, ktoré sa podieľali na „demokratizácii“ Santo Dominga, odlifrovali rovno do Saigonu. No a čo si títo vojaci, ženisti a špehovia odniesli so sebou v batohoch, vo vreckách košieľ, v chlpoch v nose, v bahne zatvrdnutom na bagančiach? Skromný dar môjho národa Amerike, malú odplatu za nespravodlivú vojnu. Veru tak, vážení. Fukú.

Preto si treba zapamätať, že fukú nie vždy udrie ako blesk. Niekedy kráča trpezlivo vpred, topí negra po centimetroch, ako to bolo s admirálom alebo s Američanmi na ryžových poliach okolo Saigonu. Niekedy ide pomaly, niekedy rýchlo. Záhuba prichádza váhavo, nevieš presne odkiaľ, nevieš sa na ňu pripraviť. Jedným si však môžeš byť istý: bez ohľadu na to, koľkokrát zabočí alebo sa zastaví, tak ako Darkseidov efekt Omega, tak ako Morgothova kliatba,4 vždy – a tým myslím vždy – zasiahne cieľ.

Za čias mojej mladosti v Dominikánskej republike, ak decko neposlúchalo alebo vrieskalo, povedali mu Cállate la boca, lebo príde admirál a zje ťa.

Keď som mal štyri alebo päť rokov, vedel som trt, kto je admirál, ale môžeš mi veriť, že my sopliaci sme z toho boli aj tak posratí. Stačilo, aby niekto vyslovil admirálovo meno, hneď som utekal za tetkou Yrmou a skryl sa jej normálne za sukňu. Pretože, coño, neviete, čo je detský strach, kým ste nezažili detský strach v treťom svete.

Dnes, keď negri fičia na MTV Latino a myass.com, zaklínadlá o admirálovi asi už nemajú takú silu, ale za mojich čias to bola originál strašidelná vaina.

Otázka, či ja verím v to takzvané Veľké americké prekliatie, je nepodstatná. Keď žijete v krajine fukú tak dlho ako ja, počúvate to denne. V rodine každého obyvateľa Santo Dominga koluje nejaká rodinná historka s fukú v hlavnej úlohe. Mám strýka v Cibau, ten má dvanásť dcér a je presvedčený, že ho bývalá uriekla, aby sa mu nikdy nenarodil chlapec. Fukú. Teta si zase myslí, že jej bolo navždy odopreté šťastie, keď sa zasmiala na pohrebe svojej sokyne. Fukú. A podľa abuela z otcovej strany sa dominikánskou diaspórou Trujillo mstí na svojom národe za to, že ho zradili. Fukú.

Je úplne v pohode, ak neveríte na povery. Nie v pohode, čosi lepšie, je to dokonalé. Pretože na tom, či veríte vo fukú, nezáleží – fukú verí vo vás.

Pred pár týždňami, dorábal som práve túto knihu, som na jednom dominikánskom fóre, čisto zo zvedavosti, založil vlákno o fukú. V poslednom čase trávim dosť času na internete. Kokos, ale tie reakcie ma dostali. Neverili by ste, koľko odpovedí mi prišlo. Vlastne stále chodia. A nielen od Dominikáncov. Aj v Portoriku majú k fukú čo povedať, Haiťanov prenasleduje nejaký podobný bordel. Príbehov s fukú sú kvantá. Dokonca aj mama sa s jedným-dvomi pochválila, a tá o Santo Domingu nehovorí nikdy.

Ako vám asi už doplo, aj mne sa jeden taký príbeh s fukú prihodil. Rád by som napísal, že je to ten najlepší, fukú numero uno, ale nie je. Nie je ani najdesivejší, ani najjednoznačnejší, ani najbolestivejší, ani najkrajší.

Len je to náhodou ten príbeh, ktorý ma drapol pod krkom.

Nie som presvedčený, či by sa Oscarovi také označenie páčilo. Príbeh s fukú. Mal rád fantasy a poctivé sci-fi, veril, že to je príbeh, v ktorom všetci žijeme. Spýtal by sa: Čo je väčšie sci-fi než Santo Domingo? Čo je väčšie fantasy než Antily?

Keď však teraz viem, ako to celé dopadlo, musím sa pre zmenu ja spýtať: Čo je väčšie fúku?

Ešte jedna drobnosť, Toto, než zakývame Kansasu na rozlúčku. Vždy keď ste v Santo Domingu spomenuli alebo začuli admirálovo meno, vždy keď fukú vystrčilo jednu z palety svojich hláv, podľa tradície existoval iba jeden spôsob, ako sa ubrániť pred tým, aby sa vám beštia ovinula okolo tela, jediný zaručený protijed na ochranu svoju aj vlastnej rodiny. Asi vás neprekvapí, že je to zase slovo. Jednoduché slovo (za ktorým zvyčajne nasleduje úporné stískanie pästí).

Zafa.

Kedysi bývalo rozšírenejšie, išlo viac v Maconde, než v McOnde, aby som tak povedal. Ako to už zhodnotil Alastair Reid, vzhľadom na stav, v akom sa nachádza náš ostrov aj tento svet, zbytočne si bude neger drať papuľu; v opačnom prípade by sme nič ako zafa za celý deň nevypustili z úst. Napriek tomu sú stále ľudia ako môj tío Miguel z Bronxu, ktorý zafujú všetko. Stará škola. Ak Yankees pokašlú odpal pred koncom zápasu, hneď zafa; ak mu niekto prinesie mušle z pláže, hneď zafa; ak naňho na ulici žmurkne nejaký Ramón, už aj zafa, zafa dvadsaťštyri hodín denne, aby sa smola nemala kedy prilepiť. Ešte aj keď píšem tieto riadky, uvažujem, či aj moja kniha nie je svojho druhu zafa, moje vlastné ochranné zaklínadlo.

Prvá kapitola

TRAPKO Z GETA NA KONCI SVETA

1974 – 1987

Koniec ukážky