Ukážka z elektronickej knihy

Slovník kľúčových

postáv a pojmov*

Bernie Ecclestone: bývalý generálny riaditeľ Formula One Group – spoločnosti, ktorá riadila Formulu 1, a držiteľ komerčných práv od roku 1978 do roku 2017.

Colin Kolles: v rokoch 2005 až 2008 šéf tímu F1, ktorý súťažil pod názvami Jordan, Midland, Spyker a Force India.

Concordské dohody: názov pre trojstranné zmluvy medzi tímami F1, držiteľom komerčných práv a FIA. Tieto dohody určujú, ako sa delia príjmy a tvoria pravidlá. Rovnako uvádzajú, ktoré komponenty monopostu si musí každý konštruktér vytvoriť sám. Do konca roku 2012 existovala jedna dohoda, ktorú podpísali všetky zúčastnené strany. Súčasná dohoda, ktorá je v platnosti od sezóny 2021, platí do konca roku 2025.

CVC: súkromná investičná skupina, ktorá v roku 2006 kúpila spoločnosť Formula One Group a hlavným akcionárom zostala do roku 2017. Konateľom CVC je Donald Mackenzie.

Dieter Zetsche: predseda predstavenstva Daimleru a šéf Mercedes-Benz Cars v rokoch 2006 až 2019.

Dietrich Mateschitz: spoluzakladateľ a predseda predstavenstva Red Bullu.

Držiteľ komerčných práv: majiteľ komerčných práv na preteky Formuly 1 známy ako Formula One Group, generálnym riaditeľom skupiny bol v minulosti Bernie Ecclestone.

FIA: Fédération Internationale de l’Automobile (Medzinárodná automobilová federácia), majiteľ a regulátor Formuly 1.

Flavio Briatore: v rokoch 1994 až 2009 šéf tímov F1 Benetton a potom Renault.

FOTA: The Formula One Teams Association (Asociácia tímov Formuly 1), ktorá zastupovala všetky tímy od roku 2009 až do svojho rozpadu v roku 2013.

Frank Williams: zakladateľ a šéf tímu F1 Williams.

Charlie Whitting: oficiálne od roku 1997 riaditeľ pretekov a bezpečnostný delegát; v praxi technický riaditeľ Formuly 1. Pozíciu zastával až do nečakanej smrti len tri dni pred začiatkom sezóny 2019 v austrálskom Melbourne.

Christian Horner: šéf tímu Formuly 1 Red Bull.

Jean Todt: prezident FIA od roku 2009 do decembra 2021. Predtým v rokoch 1994 až 2006 šéf Scuderie Ferrari, tiež výkonný riaditeľ Ferrari v rokoch 2006 až 2009.

John Barnard: dizajnér monopostov F1 a technický riaditeľ, ktorého kariéra sa prekrývala s pôsobením

Rossa Brawna v Benettone a neskôr vo Ferrari. Počas Barnardovho druhého pôsobenia vo Ferrari v polovici 90. rokoch sídlila jeho návrhárska dielňa v anglickom grófstve Surrey.

Klarifikácia: proces, pri ktorom tímy F1 žiadajú FIA o dôverné usmernenie, či je ich dizajn v súlade s technickými predpismi.

Luca di Montezemolo: prezident a neskôr v rokoch 1991 až 2014 predseda predstavenstva Ferrari.

Martin Whitmarsh: v rokoch 2009 až 2014 šéf tímu F1 McLaren, od roku 1997 bol aj jeho výkonným riaditeľom. Od roku 2021 sa vrátil do Formuly 1 v rámci tímu Aston Martin.

Max Mosley: prezident FIA v rokoch 1993 až 2009.

Nick Fry: generálny riaditeľ tímu F1 sídliaceho

v Brackley, ktorý prešiel niekoľkými reinkarnáciami pod menami BAR, Honda, Brawn a Mercedes. Obchodný partner a s Rossom Brawnom spoluakcionár tímu Brawn GP. V tíme Mercedes skončil v marci 2013, keď ho nahradil Toto Wolff.

Niki Lauda: bývalý predseda predstavenstva tímu F1 Mercedes a niekdajší trojnásobný majster sveta Formuly 1.

Pat Symonds: technický riaditeľ tímu F1 Williams. Bývalý pretekový inžinier Michaela Schumachera v tíme Benetton a neskôr technický riaditeľ Benettonu, ktorý sa pretranformoval na Renault F1. Symonds tam pôsobil ako hlavný inžinier do roku 2009.

Patrick Head: spoluzakladateľ a hlavný inžinier tímu F1 Williams.

Prítlak: sila vytváraná tlakom vzduchu, ktorý ho tlačí k zemi. Je to opak vztlaku, ktorý vytvára lietadlo. Cenou za prítlak je odpor vzduchu, ktorý spotrebúva veľa energie, takže svätým grálom v aerodynamike F1 je čo najvyšší prítlak a čo najnižší odpor, ktorý umožňuje vozidlu rýchlejší prejazd zákrutami pri vysokej priamočiarej rýchlosti.

Ron Dennis: akcionár, generálny riaditeľ a predseda predstavenstva McLaren Technology Group, kam patrí tím F1 aj cestné vozidlá McLaren. Vo firme skončil v roku 2017.

Rory Byrne: hlavný dizajnér v Benettone v rokoch 1991 až 1996 a vo Ferrari v rokoch 1997 až 2006.

RRA: Resource Restriction Agreement (Dohoda o obmedzení zdrojov), nástroj na kontrolu nákladov, ktorý zaviedla FOTA v roku 2009. Dohoda skolabovala v roku 2013.

Športové predpisy: pravidlá FIA, ktorými sa riadia veľké ceny.

Technické predpisy: technické pravidlá FIA, ktoré určujú dizajn vozidiel F1.

Toto Wolff: šéf Mercedes Motorsport od roku 2013. V rokoch 2009 až 2013 investor v tíme Williams F1.

Niekoľko kľúčových okamihov

vo Formule 1 počas

Brawnovej éry**

Sedemdesiate roky

V sedemdesiatych rokoch je Formula 1 predovšetkým súbojom medzi Ferrari a britskými garážovými tímami Lotus, Tyrrell, Brabham, McLaren a neskôr Williams. Viacnásobnými majstrami sveta v tomto desaťročí sú Jackie Stewart, Emerson Fittipaldi a Niki Lauda.

James Hunt v McLarene poráža v spolitizovanej a súťaživej sezóne 1976 o jeden bod Nikiho Laudu z Ferrari.

Bernie Ecclestone, majiteľ tímu Brabham, zakladá v roku 1975 Asociáciu konštruktérov Formuly 1

(FOCA), ktorá má zastupovať tímy F1 a rokovať v ich mene. Toto združenie sa v príhodnom čase stane držiteľom komerčných práv na Formulu 1.

V roku 1977 odchádza Max Mosley z tímu March, ktorý spoluzakladal, a stáva sa právnym poradcom FOCA. Mosley a Ecclestone budú dominovať Formule 1 do roku 2009.

Frank Williams v roku 1977 zakladá Williams Grand Prix Engineering. Monopost Williams poháňaný motorom Cosworth DFC vyhráva svoje prvé preteky v lete roku 1979 – Veľkú cenu Británie v Silverstone. Na konci tejto éry je objavená dôležitosť aerodynamicky vytváraného prítlaku a rýchlosť prejazdu zákrutami sa zvyšuje.

Osemdesiate roky

Osemdesiate roky sa začínajú víťazstvami nového tímu Williams s jazdcami Alanom Jonesom a Kekem Rosbergom. Neskôr po výhrach Ferrari v Pohári konštruktérov a Nelsona Picqueta z Brabhamu nasleduje obdobie dominancie McLarenu, keď tituly získali Niki Lauda, Ayrton Senna a Alain Prost.

Obavy z vysokých rýchlostí v zákrutách vedú v roku 1983 k zavedeniu regulačných plochých podvozkov, ale džin je už vypustený z lampy a dizajnéri naďalej nachádzajú spôsoby, ako získať prítlak z prízemného efektu späť.

Tesne pred začiatkom sezóny 1986 utrpí Frank Williams pri dopravnej nehode v južnom Francúzsku zranenia, po ktorých mu ochrnú dolné končatiny. Tím Williams vyhráva Pohár konštruktérov v rokoch 1986 a 1987.

V tomto období dominujú motory s turbodúchadlom a do športu vstupuje viacero automobiliek. Tak McLaren, ako aj Williams sú poháňané turbomotormi Honda, ktoré v kvalifikačnej výbave dosahovali výkon 1300 koní. V tomto období sa po kvalifikácii motory vymieňali.

V osemdesiatych rokoch sa odohralo niekoľko dramatických duelov medzi tímovými kolegami: Prost proti Sennovi v McLarene a Nigel Mansell proti Nelsonovi Picquetovi vo Williamse.

V auguste 1988 zomiera vo veku 90 rokov v Maranelle, domove športových vozidiel a súťažného tímu Ferrari – známeho ako Scuderia, ktorý založil v roku 1939, Enzo Ferrari.

Stúpajúce náklady a výkon turbomotorov spôsobia v roku 1989 ich zákaz a návrat k 3,5-litrovým motorom s normálnym nasávaním vzduchu.

Deväťdesiate roky

Na trati sa deväťdesiate roky začali tak, ako sa skončili osemdesiate – s McLarenom na čele a dvomi titulmi pre jeho jazdca Ayrtona Sennu. Po zvyšok desaťročia sú to Williams – ktorý mal v tíme geniálneho dizajnéra Adriana Neweyho – a Benetton, ktorý angažoval mladého Michaela Schumachera. Opäť sa na trati odohráva niekoľko pozoruhodných súbojov: jazdci Williamsu Damon Hill a Jacques Villeneuve proti Michaelovi Schuma cherovi v Benettone v roku 1994 a vo Ferrari v roku 1997. Koncom deväťdesiatych rokov McLaren získal Neweyho a s Mikom Häkkinenom za volantom zažíva oživenie – naráža na silnú novú organizáciu Ferrari, ktorej súčasťou je Michael Schumacher a nový technický tím na čele s Brawnom.

Mimo okruhov dochádza ku generačnej zmene u regulátora motoristického športu. V roku 1991 sa Mosley stáva prezidentom Medzinárodnej federácie automobilového športu (FICA), v tom čase nezávislej komisie FIA. V roku 1993 sa Mosley stáva prezidentom FIA.

V máji 1994 pri dvoch samostatných nehodách počas víkendu na Veľkej cene San Marina v Imole zahynuli Roland Ratzenberger a Ayrton Senna.

FIA zavádza opatrenia na zvýšenie bezpečnosti Formuly 1. K smrteľnej nehode nedôjde až do úmrtia Jula Bianchiho o dvadsať rokov neskôr.

FIA tiež preberá aktívnu rolu pri bezpečnosti cestných vozidiel a nakoniec uspeje so zavedením prelomového hodnotenia nových vozidiel Euro NCAP.

„Aktívne“ hydraulicky kontrolované odpruženie, navrhnuté na optimalizáciu jazdnej výšky vozidiel, je na sezónu 1994 zakázané.

Objem motorov s normálnym nasávaním vzduchu je na sezónu 1995 znížený z 3,5 litra na 3 litre.

2000 – 2007

Počas prvých piatich rokov nového tisícročia dominujú Ferrari a Michael Schumacher. Renault a Fernando Alonso potom vyhrali v rokoch 2005 a 2006. V roku 2007 skončil Lewis Hamilton z McLarenu vo svojej nováčikovskej sezóne druhý, jeden bod za Kimim Räikkönenom z Ferrari a s rovnakým počtom bodov, ako mal jeho tímový kolega z McLarenu Fernando Alonso. McLaren však prišiel o svoju pozíciu v Pohári konštruktérov a dostal od FIA pokutu 100 miliónov amerických dolárov za získa nie dôverných údajov o vozidle Ferrari – aféra Spygate.

V prvých rokoch 21. storočia dochádza k nárastu továrenských tímov v F1. Do roku 2007 sa k Ferrari pridali Renault, Honda, Toyota a BMW. Od roku 2006 má dva tímy aj výrobca nápojov Red Bull. Keďže sú tieto tímy financované z obrovských marketingových rozpočtov, náklady rastú.

Objem motora s normálnym nasávaním vzduchu je na sezónu 2006 znížený z 3 litrov na 2,4 litra a povinné sú osemvalcové motory. Na sezónu 2007 je ich špecifikácia zmrazená, čím sa obmedzí ich vývoj s výnimkou zvýšenia spoľahlivosti alebo zníženia nákladov.

Nemecká mediálna skupina Kirch kúpila 75-percentný podiel vo Formula One Group, ale v roku 2002 skrachovala. V roku 2005 odkúpila jej podiel od veriteľov na čele s nemeckou bankou Bayerische Landesbank (BLB) súkromná investičná skupina CVC Capital Partners. Zástupcom BLB vo Formula One Group je Gerhard Gribkowsky, ktorý je v roku 2012 uväznený za daňové úniky, porušenie povinností a prijatia úplatku vo výške 44 miliónov dolárov v súvislosti s touto transakciou.

2008 – 2013

V sezóne 2008 vyhral Lewis Hamilton svoj prvý titul majstra sveta, keď sa vďaka predbehnutiu Tima Glocka v poslednej zákrute posledných pretekov v Brazílii dostal v hodnotení jazdcov pred Felipeho Massu z Ferrari. V tom čase už prepukla globálna finančná kríza. Tímy F1 založili Asociáciu tímov Formuly 1 (FOTA), ktorá mala vyrokovať vyššie príjmy a znížiť náklady. Na jej čele je najprv Luca di Montezemolo z Ferrari a neskôr Martin Whitmarsh z McLarenu.

V roku 2008 sa tímy a FIA dohodnú na spolupráci pri zavedení výdavkových stropov. Táto snaha sa dostala na vedľajšiu koľaj, keď anglické bulvárne noviny News of the World uverejnili článok a video, ktoré nelegálne narušili súkromie Maxa Mosleyho.

Na Veľkej cene Singapuru má Nelson Picquet ml. nehodu za okolností, ktoré umožnia jeho tímovému kolegovi Fernandovi Alonsovi vyhrať preteky – to vyvolá podozrenia. O rok neskôr vyšetrovanie FIA dospelo k záveru, že nehoda bola naozaj úmyselná.

Na konci sezóny 2008 Honda oznamuje odchod z Formuly 1. Tím kúpia Ross Brawn a Nick Fry. V roku 2009 tím s motormi Mercedes vyhráva majstrovstvá sveta.

V roku 2009 po tlaku zo strany FIA Formula 1 schválila prvé hybridné motory. Systém KERS (systém rekuperácie kinetickej energie) hromadí energiu z brzdenia, ukladá ju v batériách a pridáva výkon 100 koní k 750-koňovým motorom.

Vozidlá Brawn GP spolu s monopostmi Williams a Toyota sa objavujú s aerodynamickým prvkom známym ako dvojitý difúzor. Tento prvok zväčšuje plochu podvozku vozidla a vytvára dodatočný aerodynamický prítlak. Proti konceptu dvojitého difúzora ostro protestujú ostatné tímy, ktoré tvrdia, že nie je v súlade so „zámermi“ pravidiel. Pravidlá na sezónu 2009 sa zmenili, aby znížili aerodynamický prítlak, a tak sa znížila citlivosť vozidiel na turbulencie spôsobené vozidlom pred nimi. Tvorcovia pravidiel dúfali, že to povedie k tesnejším pretekom a početnejšiemu predbiehaniu. Nakoniec tímy s dvojitým difúzorom vyhrali na Medzinárodnom odvolacom súde FIA, ktorý odmietol myšlienku, že v technických pravidlách Formuly 1 existuje „zámer“.

V roku 2009 Mosley obnovuje ofenzívu ohľadom nákladov a od roku 2010 navrhuje „dvojkoľajový“ šampionát, kde by tímy, ktoré súhlasia s limitom na výdavky, mali isté technické výhody. Veľké tímy majú proti tomu námietky a FOTA hrozí vytvorením odštiepeneckej súťaže. Tím Williams je vylúčený z FOTA za podporu návrhov FIA. Kríza vyvrcholí na Veľkej cene Británie v lete 2009, keď tímy a FIA uzatvárajú Dohodu o obmedzení zdrojov (RRA), ktorá má kontrolovať náklady.

Max Mosley v roku 2009 odstupuje z funkcie prezidenta FIA a za nového prezidenta je zvolený Jean Todt.

Na konci sezóny 2009 opúšťajú Formulu 1 Renault, BMW a Toyota.

Na konci roku 2012 vyprší Concordská dohoda (pozri slovník). Bernie Ecclestone vyrokuje s tímami nové zmluvy, ktoré vstúpia do platnosti od januára 2013. Nové kontrakty výrazne zmenia spôsob prerozdeľovania príjmov a tvorby pravidiel. Malé tímy dostanú väčší finančný podiel aj silnejšie slovo v riadení Formuly 1.

V roku 2013 sa rozpadá FOTA.

V rokoch 2010 až 2013 dominujú tím Red Bull a jeho jazdec Sebastian Vettel, keď v štyroch sezónach po sebe vyhrajú majstrovstvá sveta jazdcov aj Pohár konštruktérov. V roku 2013 však začína byť konkurencieschopný tím Mercedes.

Sezóna 2013 je posledná, v ktorej sa používajú osemvalcové 2,4-litrové motory s normálnym nasávaním vzduchu. Od roku 2014 ich nahrádzajú nové 1,6-litrové turbomotory s rozšíreným systémom rekuperácie. V sezónach 2014 a 2015 je zjavné, že najlepší motor a rekuperačný systém vyvinul Mercedes a jeho monoposty dominujú. V roku 2016 dosiahnu istý pokrok Ferrari, Renault a Honda, ale motory a vozidlá Mercedes stále dominujú.

ÚVOD

Kým súboje na trati medzi jazdcami Formuly 1 – gladiátormi tohto športu – sa odohrávajú pred zrakmi verejnosti, v pozadí sa odvíja milióndolárová vojna inžinierov. Formula 1 vyžaduje od tímov, ktorých je zhruba dvanásť,*** aby navrhli a postavili svoje vozidlá v súlade so súborom technických predpisov, ktoré sa menia skoro každý rok. Technické zmeny sa zavádzajú, aby sa z bezpečnostných dôvodov znížila rýchlosť vozidiel, aby sa zvýšila atraktívnosť pre divákov a občas, aby podnietili inovácie relevantné pre cestné vozidlá. Monoposty sú navrhnuté tak, aby čo najrýchlejšie prešli približne 21 veľmi odlišných okruhov: od Austrálie po Abú Zabí, od Japonska po Rusko, od Spojených štátov po Monte Carlo. Popredné tímy tvorí viac ako tisíc ľudí. Pozostávajú z inžinierov, dizajnérov, vedcov, odborníkov na aerodynamiku a veľmi zručných remeselníkov a remeselníčok. Väčšinu z desaťtisíc súčiastok, ktoré sa použijú na šasi a pohonnú jednotku, vyrábajú samotné tímy, aby dosiahli maximálnu výkonnosť. V priebehu sezóny sa tieto súčiastky viackrát vyvíjajú a vylepšujú. Vyvrcholí to tým, že vozidlá sú na posledných pretekoch o jednu až dve sekundy rýchlejšie ako na prvých. Práve víťazstvo v tejto vojne inžinierov je základom víťazstva v šampionáte. Niekedy sa výnimočnému jazdcovi podarí vykompenzovať slabinu vozidla, ale je to zriedkavé. Nikto nikdy nevyhral majstrovstvá sveta so slabým autom.

Celkový výkon moderného vozidla Formuly 1 je ohromujúci. Zrýchlenie z nuly na sto kilometrov za hodinu je „skromných“

2,4 sekundy, ale je to preto, že vozidlo nedokáže preniesť dostatok energie cez pneumatiky. V skutočnosti sa jeho zrýchlenie ešte zväčšuje: o ďalších sto kilometrov za hodinu zrýchli len za dve sekundy. Aj brzdenie je ohromujúce: z 320 kilometrov za hodinu zastaví za 3,5 sekundy. Preťaženie, aké jazdci zažívajú, je tiež impozantné: 5G pri brzdení a 4G pri prejazde zákrutami. Na porovnanie, v cestnom vozidle s vysokým výkonom to môže byť 1G pri brzdení aj v zákrutách. Nadmerné preťaženie vysvetľuje, prečo jazdci musia byť skvelí športovci porovnateľní s ktorýmkoľvek olympionikom.

Príčinou tohto impozantného výkonu je do značnej miery aerodynamický „prítlak“, ktorý vozidlá vytvárajú. Sú to obrátené stíhačky, ktoré prítlak cez pneumatiky a zvyšujúcu sa priľnavosť tlačí k vozovke – to je teda príčina vysokej výkonnosti v zákrutách, pri brzdení a zrýchľovaní. Vozidlá dokážu vytvoriť prítlak, ktorý sa rovná ich hmotnosti; pri rýchlosti 180 km/h je to trištvrte tony, čo teoreticky znamená, že pri tej rýchlosti by mohli ísť „dole hlavou“ a udržali by sa na strope. Pri maximálnej rýchlosti vozidlá vyprodukujú prítlak 2,5 tony. Odpor vzduchu je taký vysoký, že už len zdvihnutie nohy z pedála pri maximálnej rýchlosti spôsobí spomalenie s preťažením 1G – rovnaké, ako keď výkonné cestné vozidlo prudko brzdí. Inými slovami, pilot F1, ktorý zdvihne nohu z plynu, spomalí tak rýchlo, ako keď vodič Porsche 911 dupne na brzdu.

Motory a prevodovky tiež predstavujú veľkolepé technické vymoženosti. Osemrýchlostná prevodovka je veľmi účinná a mení prevody za menej ako 40 milisekúnd. Je tiež plnou súčasťou vozidla, nesie všetky súčiastky a hmotnosť zadného odpruženia. Kryt je zvyčajne vyrobený z kompozitu uhlíkových vlákien. Pohonná jednotka pozostáva z 1,6-litrového turbomotora s vnútorným spaľovaním a z rekuperačného systému (ERS), ktorý cez turbodúchadlo zadržiava kinetickú energiu vozidla a energiu výfukových plynov z motora. Energia sa tak skladuje v sade batérií a znovu sa využíva prostredníctvom dvoch elektrických motorgenerátorov nainštalovaných v motore. Jeden elektromotor je priamo prepojený s pohonnou jednotkou a v obmedzených časových úsekoch (približne 30 – 40 percent okruhu) dodáva až 160 koní. Druhý elektromotor je spojený s turbodúchadlom/kompresorom, tak na rekuperovanie energie, ako aj na pohon kompresora, aby optimalizoval vstupný profil zvýšenia tlaku a odstránil oneskorenie turba. Pohonná jednotka, motor s vnútorným spaľovaním a ERS, dokážu spolu vytvoriť vyšší maximálny výkon – viac ako 800 koní – než predtým používaný 2,4-litrový osemvalec s normálnym nasávaním. Ešte úžasnejšie je, že to dokážu pri menej ako dvojtretinovej spotrebe počas pretekov. Na väčšine okruhov je to okolo 39 litrov na sto kilometrov. To môže znieť ako obrovské požieranie paliva, ale v skutočnosti je to doteraz azda najúčinnejšie využitie benzínu. V roku 2015 Lewis Hamilton na Mercedese vyhral v Monze na jediné natankovanie 136-litrovej nádrže. Preteky, ktoré merali 309 kilometrov, dokončil za 78 minút priemernou rýchlosťou 236 km/h.

Túto knihu som nazval Nemilosrdný šampionát z dvoch dôvodov. Ten prvý je, že víťazstvo vo Formule 1 si vyžaduje nielen majstrovstvo v mnohých technických odboroch, ale aj zvládnutie ekonomiky a politiky, ktoré sú kľúčové pre postavenie každého tímu v súťaži. Ako by povedal Ross, cieľom je úplnosť. Po druhé, je to uznanie skutočnosti, že Rossov úspech vyplynul aj z jeho ochoty dotiahnuť každý aspekt tohto športu k úplnému limitu spôsobom, akým Jack Reynolds vytvoril to, čo poznáme ako totálny futbal, a Johan Cruyff sa stal jeho najoslavovanejším predstaviteľom. Ak niekto môže tvrdiť, že vytvoril a majstrovsky zvládol nemilosrdnú „totálnu Formulu 1“, je to Ross Brawn.

Väčšina tejto knihy je teda skúmaním kariéry a uvažovania Rossa Brawna. Chcel by som však začať stručným opisom toho, ako som sa k práci na tomto projekte s Rossom dostal. Pre niekoho, kto píše takúto knihu, je nezvyčajné, že som mal šťastie – alebo nešťastie – niekoľko rokov súperiť s Rossom, keď som pôsobil ako generálny riaditeľ a potom predseda predstavenstva jedného z najstarších tímov Formuly 1 – vo Williamse. Zhodou okolností to bol tím, v ktorom Ross v roku 1976 začal svoju kariéru. Dúfam, že zasadím do kontextu a vysvetlím, prečo táto kniha môže byť zaujímavá aj pre širšie publikum, ako sú tí, čo sledujú Formulu 1 a zaujímajú sa o ňu.

V marci 2012 som odstúpil z funkcie predsedu predstavenstva Williamsu. Prehral som päťročný súboj s mužom, ktorý v tom čase kontroloval tento šport – Berniem Ecclestonom. Tieto udalosti som opísal vo veselej knižke v štýle manga, ktorú som nazval Umenie vojny – päť rokov vo Formule 1. Toto obdobie ma však tiež podnietilo premýšľať o tom, ako som túto bitku prehral, ako som zlyhal v misii, ktorú som si sám určil – v misii, ktorá sa zdala, vtedy aj teraz, byť úplne racionálna a prospešná nielen pre tím Williams, ale aj pre Formulu 1 a nakoniec aj pre Ecclestona.

Koniec ukážky