ĎALŠIE KNIHY J.K. ROWLINGOVEJ

Harry Potter a Kameň mudrcov 1

Harry Potter a Tajomná komnata 2

Harry Potter a väzeň z Azkabanu 3

Harry Potter a Ohnivá čaša 4

Harry Potter a Fénixov rád 5

Harry Potter a Polovičný princ 6

Harry Potter a Dary Smrti 7

Metlobal v priebehu vekov

Fantastické zvery a ich výskyt

(Vydané na podporu nadácií Comic Relief a Lumos)

Rozprávky barda Beedla

(Vydané na podporu nadácie Lumos)

Harry Potter a prekliate dieťa

(Podľa pôvodného nového príbehu J.K. Rowlingovej,

Johna Tiffanyho a Jacka Thorna. Hra Jacka Thorna.)

Fantastické zvery a ich výskyt (pôvodný scenár)

Fantastické zvery: Grindelwaldove zločiny (pôvodný scenár)

Ikabog

J.K. Rowling

The Christmas Pig

Text copyright © J.K. Rowling, 2021

Illustrations copyright © J.K. Rowling, 2021

First published in Great Britain in 2021 by Hodder & Stoughton

Slovak translation © 2021 by Oľga Kralovičová

Slovak edition © 2021 by IKAR, a.s.

The Christmas Pig and logo are trademarks of J.K. Rowling.

J.K. Rowlingová si uplatňuje morálne právo

identifikovať sa ako autorka tejto knihy.

Mená, postavy, miesta a udalosti sú buď výsledkom autorkinej fantázie, alebo sú použité fiktívne, preto akákoľvek podobnosť so skutočnými živými alebo mŕtvymi osobami, obchodnými spoločnosťami či miestami je úplne náhodná.

Všetky práva sú vyhradené. Nijaká časť tejto knihy sa nesmie reprodukovať, ukladať do informačných systémov ani prenášať v akejkoľvek podobe či akýmkoľvek spôsobom – elektronicky, mechanicky, fotokopírovaním, nahrávaním alebo inak – bez predchádzajúceho písomného súhlasu vlastníka autorských práv.

ISBN 978-80-551-8299-5

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2021

Davidovi – J.K. Rowlingová

Sandy a Lole – Jim Field

1

Majé pasiatko

Majé pasiatko bolo malé plyšové prasiatko z látky jemnej ako uterák. V brušku malo plastové guľky, preto veselo hrkotalo, keď ste ho pohadzovali. Jeho mäkučké paprčky mali tú správnu veľkosť na utretie slzičky. Keď bol jeho majiteľ Jack veľmi malý, každý večer pred spaním cmúľal Majému pasiatku uško.

Majé pasiatko sa tak volalo preto, lebo keď sa Jack učil rozprávať, nevedel dobre vyslovovať, a tak namiesto malé prasiatko hovoril majé pasiatko. Ako nové bolo Majé pasiatko lososovoružové s lesklými čiernymi plastovými očkami, ale Jack si ho také nepamätal. Preňho Majé pasiatko určite vždy bolo také ako teraz – sivasté a vyblednuté, s jedným uškom stvrdnutým od toľkého cmúľania. Majému pasiatku odpadli očká a chvíľu malo na tváričke iba malé jamky, ale Jackova mama, ktorá bola zdravotná sestra, mu namiesto chýbajúcich plastových očiek našila dva gombíky. Keď sa Jack v ten deň popoludní vrátil zo škôlky, Majé pasiatko ležalo na kuchynskom stole zakrútené do vlneného šálu a čakalo na Jacka, aby mu zložil z očiek obväzy. Mamička dokonca vypísala Majému pasiatku lekársky záznam: „M. P. Jones. Operácia prišitia gombíkov. Chirurg: mamička.“

Po operácii očí všetci začali Majé pasiatko volať skrátene Mapi. Od svojich dvoch rokov Jack nikdy nešiel spať bez Mapiho, čo často spôsobovalo problémy, lebo keď prišiel čas ísť do postele, Mapiho zvyčajne nikde nemohli nájsť. Mame s ockom niekedy trvalo dosť dlho, kým ho našli. Skrýval sa všelikde: v ockovej teniske alebo nenápadne skrčený v črepníku.

„Prečo ho stále schovávaš, Jack?“ spytovala sa vždy mamička, keď našla Mapiho v kuchynskej zásuvke alebo za vankúšom na gauči.

Odpoveď bola tajomstvom medzi Jackom a Mapim. Jack vedel, že Mapi má rád útulné miestečká, kde sa môže schúliť a spať.

Mapi rád robil presne to čo Jack. Lozil pod kríky a do skrýš, nechal sa vyhadzovať do vzduchu − tak ako Jacka vyhadzoval ocko, Jack vyhadzoval Mapiho. Mapimu neprekážalo, keď sa zašpinil alebo náhodou padol do kaluže, hlavne, že sa s Jackom zabávali.

Raz, keď mal Jack tri roky, strčil Mapiho do smetníka. Počul, ako mamička hovorí, že ten smetník je na recyklovanie. Myslel si, že to je niečo ako bicyklovanie, a tak počkal, kým mama odíde z kuchyne, a Mapiho doň hodil. Pomyslel si, že kým bude vrchnák zatvorený, Mapi sa tam trochu povozí. Mamička sa smiala, keď jej Jack vysvetlil, prečo každú chvíľu nakúka do smetníka a snaží sa prichytiť veci, ako sa tam hýbu. Vysvetlila mu, že recyklovanie je niečo celkom iné ako bicyklovanie. Všetky odpadky zo smetníka odvezú a vyrobia z nich iné veci, takže budú mať úplne nový život. Jack rozhodne nechcel, aby Mapiho niekam odviezli a urobili z neho niečo iné, preto už prasiatko nikdy viac do smetníka k veciam na recykláciu nedával.

Pri všetkých týchto dobrodružstvách Mapi nasiakol zaujímavými vôňami, ktoré mal Jack veľmi rád. Bola to zmes pachov z miest, ktoré Mapi navštívil, a Jack z neho cítil aj teplú tmavú skrýšu pod paplónom a stopy po maminej voňavke, lebo keď večer dávala Jackovi dobrú noc, vždy objala a pobozkala aj Mapiho.

Mamička občas usúdila, že Mapi už akosi priveľmi zaváňa a treba ho oprať. Keď ho dala do práčky prvý raz, Jack ležal v kuchyni na zemi a plakal od zlosti a strachu. Mama sa snažila presvedčiť ho, že Mapimu sa páči krútiť sa v práčke, no Jack mame odpustil až vtedy, keď bol Mapi večer zasa v bezpečí pod Jackovým paplónom, mäkký, suchý a voňajúci po prášku na pranie. Onedlho si zvykol, že Mapi musí ísť do práčky, ale vždy sa tešil, keď sa mu vrátili jeho prirodzené vône.

Najhoršia vec sa Mapimu stala, keď mal Jack štyri roky a stratil ho na pláži. Ocko už zbalil uteráky a mamička pomáhala Jackovi obliecť si tričko, keď si Jack odrazu spomenul, že Mapiho niekde zahrabal, ibaže si nevedel spomenúť kde. Hľadali až do západu slnka, keď už bola pláž takmer prázdna a ocko bol už veľmi nahnevaný, lenže Jack nariekal a vzlykal a mamička hovorila, že sa nesmú vzdať nádeje, a rukami všetko prehrabávala. Nakoniec ocko povedal, že musia odísť bez Mapiho, no vtom Jack zaboril bosú nohu do piesku a prstami narazil na niečo mäkké. Vytiahol Mapiho, vzlykajúc od radosti, a ocko povedal, že Mapi už nikdy viac nesmie ísť na pláž, čo sa Jackovi zdalo nespravodlivé, lebo Mapi zbožňoval piesok, veď práve preto ho Jack doň zahrabal.

2

Mama a ocko

Krátko predtým, ako Jack začal chodiť do škôlky, všetci rodičia dostali list, v ktorom sa písalo, aby si deti v prvý školský deň doniesli so sebou svoju obľúbenú plyšovú hračku. Všetci z Jackovej triedy si priniesli macka, ale Jack si, pravdaže, zobral Mapiho. Deti sa jedno za druhým postavili pred triedu a porozprávali spolužiakom, ako sa ich plyšiak volá a prečo ho majú rady.

Keď prišiel rad na Jacka, vysvetlil, prečo sa Mapi volá Mapi, hovoril o operácii jeho očí a o tom, ako ho zahrabal na pláži a takmer ho navždy stratil. Pri príbehoch o Mapim a jeho dobrodružstvách sa deti smiali, a keď Jack dorozprával, všetci mu zatlieskali.

Mapi bol rozhodne najzábavnejšia a najzaujímavejšia hračka, aj keď patril medzi tie najošúchanejšie.

Cez prestávku si Jack a jeden chlapec z jeho triedy, Freddie, Mapiho hádzali. Tesne pred koncom prestávky Jackovi Mapi padol do kaluže, a tak v ten večer musel ísť zasa do práčky.

Koniec ukážky