Ukážka z elektronickej knihy

Copyright © Fischer Kinder und Jugendbuchverlag GmbH, Frankfurt am Main

Translation © Branislav Kočan, 2021

Slovak edition © Vydavateľstvo SLOVART, spol. s r. o., 2021

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto knihy sa nesmie reprodukovať ani šíriť v akejkoľvek forme alebo akýmikoľvek prostriedkami, či už elektronickými, alebo mechanickými, vo forme fotokópií či nahrávok, respektíve prostredníctvom súčasného alebo budúceho informačného systému bez predchádzajúceho písomného súhlasu vydavateľa.

SHERLOCK JUNIOR

A KRKAVCE Z LONDÝNSKEHO TOWERU

Z nemeckého originálu: Sherlock Junior... und die Raben von Tower of London,
ktorý vyšiel vo vydavateľstve Fischer Kinder und Jugendbuchverlag GmbH,
Frankfurt am Main v roku 2019, preložil Branislav Kočan.

Zodpovedná redaktorka Jana Lučeničová

Editorka Katarína Škorupová

Sadzba Alias Press, s r. o., Bratislava

Tlač FINIDR, s. r. o., Český Těšín

Cena uvedená na obálke knihy je nezáväzným

odporúčaním pre konečných predajcov.

ISBN 978-80-556-5205-4

10 9 8 7 6 5 4 3 2 1

www.slovart.sk

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2022

KRVAVÉ SUŠIENKY

Sunday at noon.

Je nedeľné poludnie. Watson a Sherlock  Junior sedia v kancelárii a strašne sa nudia.  Už niekoľko týždňov nezavadili o žiaden prípad. Dokonca aj havran Mortimer vyzivuje. Chlapci sa oňho starajú, keď je jeho majiteľka na dovolenke.

„I’m singing in the rain!“ zaškrieka Mortimer znenazdajky.

Spievať v daždi však teraz naozaj nemôže. Vonku je krásny slnečný deň.

V noci však bola poriadna búrka.

Sherlock bubnuje prstami po pracovnom stole.

„Watson!“ zvolá odrazu. „Check if the sign  is still outside!“

Watson sa v skutočnosti volá Walter a pochádza z Berlína. Teraz však s rodičmi býva v Londýne. Sherlock ho hneď, ako sa spoznali, premenoval jednoducho na Watsona. Tak sa totiž volal aj pomocník skutočného Sherlocka Holmesa. Sherlock Junior je údajne jeho priamy potomok.

Watson si zhlboka vzdychne. Beztak teraz  nemá nič lepšie na práci, tak sa postaví a zíde z bytu na ulicu. Áno, vývesný štít, na ktorý sa pýtal jeho šéf, tam stále visí.

Vedľa Sherlockovho mena je rukou dopísané and Watson. Pripísal to tam Watson, lebo v skutočnosti pomáha svojmu šéfovi vyriešiť každý prípad.

Ich detektívna kancelária je v skutočnosti  byt jednej starej panej, majiteľky Mortimera. Keď je na cestách, necháva Sherlockovi  kľúče, aby mohol havrana kŕmiť. Ozajstní detektívi predsa potrebujú ozajstnú kanceláriu, či nie?

Watson sa chystá vrátiť do bytu, no vtom  mu niekto poklepe po pleci. Watson sa  obráti. Je to Shirley, dievča zo susedstva.

„Good morning, Walter.“ Pozrie na   ceduľu. „Are you really detectives?“

Watson prevráti oči. Či sú naozaj detektívi,  sa ho Shirley pýtala už najmenej stokrát.

„Áno, sme,“ odsekne.

Tentoraz sa mu však Shirley nezačne smiať. Naopak. Zjavne na ňu urobilo dojem, ako  ich so Sherlockom po poslednom prípade priviezla domov polícia. Alebo sa tiež tak  nudí ako on?

„Can I help you with your next case?“ prosíka dokonca.

„Ty nám chceš pomôcť pri našom ďalšom prípade?“ čuduje sa Watson.

Potom si však znova vzdychne.

„Teraz žiaden nemáme.“

Shirley je sklamaná. Mykne plecami a odfrčí na kolobežke. Hore v byte čaká na Watsona prekvapenie. Sherlock stojí na hlave.

„It’s good for the brain,“ vysvetľuje. „I have to do it because I’ve nothing to think about.“

Watson si tým nie je taký istý. Stojka na hlave má byť dobrá pre mozog? Sherlock tým asi chce kompenzovať to, že práve nemá nad  čím rozmýšľať...

„Is the sign still there?“ pýta sa Sherlock. Watson prikývne. Takže to, že nemajú žiadnych zákazníkov, nebude chýbajúcou ceduľou.  Visí v poriadku na svojom mieste.

„Let’s play chess!“ navrhne Sherlock a vyskočí na nohy.

Watsonovi sa šach veľmi hrať nechce.  A už vôbec nie proti svojmu šéfovi. Aj tak  s ním vždy prehrá. Okrem toho mu to pripomína prípad strelca bez hlavy a ostatné staré šachové figúrky. Bolo to hrozivé. Nejako  však musia zabiť čas.

Len čo postaví figúrky, ozve sa pri dverách zvonček.

„Open the door!“ raduje sa Sherlock.  „We have a client!“

Watson podíde k dverám a stlačí bzučiak. Podľa neho to však nový klient nebude.  Je to asi iba Shirley, ktorá chce, aby ju  pribrali do partie.

Na svoje veľké prekvapenie však hore po schodoch kráča muž v strednom veku. Watson mu háda približne štyridsať rokov.  To ho naučil Sherlock – správny detektív  si musí hneď všetko vryť do pamäti.  Napríklad ako vyzerajú osoby, s ktorými  majú do činenia.

Keď muž zbadá Watsona, zarazí sa.

„Sorry to disturb you!“ zamrmle. „I’m looking for a detective!“

Muž si zjavne myslí, že zazvonil  na nesprávny zvonček.

„Come in!“ odvetí Watson a otvorí dvere dokorán. Toto sa mu so Sherlockom stáva pravidelne. Hoci v celom kráľovstve neexistuje lepší tím, ako sú oni dvaja, dospelí si myslia,  že deti nemôžu byť dobrí detektívi. Ako veľmi sa mýlia! Preto už nejaký čas používajú malú lesť a tvária sa, že sú iba pomocníci veľkého detektíva. Keď sú klienti v kancelárii, sadne si Sherlock za paraván a vydáva sa za dospelého. Návštevníkom povedia, že veľký detektív sa nechce ukazovať na verejnosti. Nikto nesmie poznať jeho tvár. To isté teraz Watson povie  aj tomuto pánovi. Dúfa, že jeho šéf sa už  stihol schovať za paraván.

Watson pre istotu vedie muža chodbou pomaly. Keď otvorí dvere do obývačky, Sherlock už našťastie sedí za stolom.

Zákazník vidí len jeho obrysy.

„Sit down, please!“ privíta ho Sherlock hlbokým hlasom.

„My name is John O’Connor,“ predstaví sa muž a sadne si. „A good friend gave me your address.“

Aha! Ich návštevník sa volá John O’Connor a Sherlockovu adresu dostal od dobrého priateľa. Ako sa vzápätí dozvedia, bol to predstavený Westminsterského opátstva, pre ktorého Sherlock a Watson vyriešili prípad vykradnutého hrobu.

„He said you’re the best detective in  the United Kingdom!“ dodá ešte John.

Watson od radosti prenikavo zapíska. Predstavený opátstva považuje Sherlocka za najlepšieho detektíva v Spojenom kráľovstve! A keďže mu Watson so všetkým pomáha, tá pochvala platí aj preňho.  Je to česť!

Koniec ukážky