Andrew Peterson

SÁGA RODU WINGFEATHEROVCOV

KNIHA PRVÁ

Na brehu Temného mora

Elektronická kniha

O Ságe rodu Wingfeatherovcov

„Na Andrewových knihách milujem dobrodružstvo, obrovskú tvorivosť a hlavne srdce, ktoré do nich vkladá. Je básnikom a majstrovským rozprávačom. Rada si prečítam všetko, čo napíše.“

— SALLY LLOYDOVÁ-JONESOVÁ, populárna autorka detských kníh

„Na tento zážitok vaša rodina nikdy nezabudne. Knihy odporúčam všetkými desiatimi!“

— SARAH MACKENZIOVÁ, autorka knihy The Read-Aloud Family a zakladateľka a moderátorka podcastu Read-Aloud Revival

„Sága rodu Wingfeatherovcov je vtipná, nápaditá a plná srdca. Odporúčam ju čitateľom od 8 do 12 rokov, ktorí už zhltli celú Narniu a hľadajú ďalšiu skvelú sériu.“

— ANNE BOGELOVÁ, autorka blogu Modern Mrs. Darcy a moderátorka podcastu What Should I Read Next?

„Neskutočne nápadité a príjemne odľahčené epické dielo, z ktorého vyžaruje dôvtip a múdrosť. Navyše v ňom nájdete vynikajúce pokyny, ako si poradiť s tľapmi, Tesákmi a občasne zubatou kravou.“

— ALLAN HEINBERG, scenárista filmu Wonder Woman od spoločnosti DC a spoluautor komiksu Young Avengers od spoločnosti Marvel Comics

„Ohromne dômyselné!“

— PHIL VISCHER, autor seriálu VeggieTales

Copyright © 2008 by Andrew Peterson

Interior illustrations by Joe Sutphin

Cover art by Nicholas Kole

Cover design by Brannon McAllister

Originally published in English under the title On the Edge of the Dark Sea of Darkness by WaterBrook, an imprint of Random House, a division of Penguin Random House LLC, USA.

All rights reserved.

Všetky práva vyhradené. Bez predchádzajúceho písomného povolenia vydavateľa nesmie byť žiadna časť publikácie reprodukovaná, uložená do vyhľadávacieho systému alebo prenášaná v akejkoľvek forme či akýmkoľvek spôsobom – napríklad elektronicky, kopírovaním, nahrávaním. Výnimkou sú krátke citácie recenzií v tlačenej podobe.

Slovenské vydanie:

Copyright © i527.net, s.r.o., 2021

www.i527.net

ISBN 978-80-8249-008-7

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2021

Pre môjho brata

Pár slov o svete Aerwiar

Dávne legendy hovoria, že keď sa vo svete, kde sa odohráva náš príbeh, v prvé ráno zobudil prvý človek, zazíval, ponaťahoval sa, obrátil sa na prvú vec, čo zbadal, a zvolal: „Aer vi ere!“ Človek sa volal Dwayne a jeho slová v dávnom jazyku znamenali čosi ako: „Tak sme tu!“ Ako prvú zbadal skalu, no vedľa skaly zazrel ženu Gladys a naučil sa s ňou veľmi dobre vychádzať. V nasledujúcich stáročiach sa túto vetu učili ich deti a deti ich detí a bratranci rodičov ich detí a tak ďalej, až sa celkom náhodou stalo, že všetky hovoriace bytosti začali svet naokolo nazývať Aerwiar.

Vo svete Aerwiar ležali dva hlavné kontinenty, ktoré oddeľoval hlavný oceán s názvom Temné more temnoty. Vo štvrtej epoche už nevľúdnu pevninu na východ od mora všetci poznali ako Dang, no s týmto príbehom nemá takmer nič spoločné (teda až na to, že sa tam zrodilo Veľké zlo, ktoré rozpútalo Veľkú vojnu v podstate úplne proti každému).

Bolo to bezmenné zlo, ktoré malo meno Gnag Bezmenný. Vládol zo zámku Throg vysoko v Zabijackých horách a zo všetkých vecí, čo sa mu v Aerwiare protivili, najviac neznášal veľkráľa Wingfeathera z ostrova Anniera. Z neznámej príčiny, ktorú nik nedokázal uhádnuť, Gnag so svojimi mizernými hordami pochodoval na západ a ovládol Jagavý ostrov Anniera, kde padol dobrý kráľ, jeho dvor aj dvorania.

Bezmenné zlo (pomenované Gnag) bolo nespokojné, preto postavilo flotilu, jeho príšerná armáda sa preplavila cez Temné more temnoty na západ a pristála na kontinente Skríria. Deväť dlhých rokov pred tým, ako sa začalo naše dobrodružstvo, šíru krajinu spustošila.

V krátkosti o kontinente Skríria

Celý kontinent Skríria bol rovinatý a zelený. Teda až na Kamenisté vrchy na severe, lebo tie neboli rovinaté ani náhodou. Navyše neboli ani zelené. Vďaka hŕbe snehu sa dali opísať skôr ako biele, hoci ak by sa sneh roztopil, niečo zelené by tam možno napokon predsa len narástlo.

Ó, ale ďalej na juh sa rozprestierali pláne Palen Jabh-J a pokrývali zvyšok Skrírie zvlnenými (a rozhodne zelenými) pasienkami. Pravdaže, okrem Glipovského lesa. Kúsok na juh od plání sa za okrajmi všetkých máp, teda pravdepodobne okrem máp patriacich ľuďom, čo v tých ďalekých krajoch žili, strácali Linnardské lesy.

Ľudia, čo si postavili domovy na pláňach, na okraji lesa, vysoko v horách alebo na brehoch rozľahlej rieky Blapp, však žili v trvalom a veľkolepom mieri. Teda až na spomínanú Veľkú vojnu, v ktorej dosť žalostne prehrali a ktorá im zničila život, ako ho dovtedy poznali.

Počas deviatich rokov po poprave skrírskeho kráľa a všetkých jeho šľachticov – teda vlastne všetkých, čo by mohli mať nárok na trón – sa Skrírčania naučili prežiť pod nadvládou Tesákov z Dangu. Tesáci chodili ako ľudia a presne ako ľudia aj vyzerali, až na to, že mali celé telo pokryté zelenkastými šupinami, pýšili sa jašteričím pyskom a z vrčiacej papule im ...

Koniec ukážky