Upozornenie pre čitateľov a užívateľov tejto knihy:
Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto tlačenej či elektronickej knihy nemôže byť reprodukovaná a šírená v papierovej, elektronickej či inej podobe bez predchádzajúceho písomného súhlasu vydavateľa. Neoprávnené užívanie tejto knihy bude trestne stíhané.

Emily Beňová

Dotyk túžby

Copyright © by Emily Beňová

Cover design © by Zuzi Maat

Illustration © Shutterstock

Slovak edition © by BESTSELER

ISBN: 978-80-8252-013-5 ePub

ISBN: 978-80-8252-014-2 mobi

www.bestseler.sk

„Neprestala som ľúbiť.
Len už nemám náladu na nezmyselné vzťahy a falošné priateľstvá.
Ak je život iba o pretvárke, tak chcem byť radšej iba sama.“

Prológ

Cítim, ako sa podo mnou trasie zem. Vlastne nie, to ja sa trasiem - úplne celá. Túžba si berie svoju daň a ja si uvedomujem, že som zlyhala.

Priťahuje ma, a vedomie, že po mne túži, ma privádza do šialenstva. Cítim, ako veľmi ma chce. Tiež ho chcem. Šialene a divoko, ibaže toto sa nesmie stať. Nesmiem ho chcieť.

1. kapitola

„Fajn, mačička, teraz sa pekne obleč a vyjdi dverami,“ mám na jazyku, no nechcem byť hajzel, tak sa iba usmejem. Opätuje mi úsmev a v jej očiach vidím iskierky lásky. Musím všetko ukončiť skôr, ako ma bude žiadať o telefónne číslo. No to sa stáva, keď si vezmem na starosť pannu.

Niežeby boli mojím obľúbeným chodom, no raz za čas sú príjemným osviežením. Ak mám byť celkom úprimný, mám radšej ženy, ktoré už vedia, čo chcú. Nemám rád reči ako: To bolí... Musíš byť taký veľký? Preboha, počkaj a daj mi vydýchnuť.

Nie, toto nie je nič pre mňa.

Mám rád ženy, ktoré mi pri sexe povedia: Ešte! Poriadne! Potiahni ma za vlasy! Urob mi to po stojačky! Tvrdo! Nešetri ma! Moja dnešná mačička je rozkošná, no nie som si istý, či som urobil dobre, keď som ju pretiahol. Cítim problémy a otázky typu: Prečo si so mnou spal, keď o mňa nestojíš?

Vtedy vždy hľadám výhovorky. Myslím, že aj dnes budem improvizovať. Nerád by som ju zranil, no urobím to, ak tej blonďavej už nie panne dôjde, že nie som ten typ, ktorý by sa rád viazal.

Koľká je v poradí, ktorú som odblanil? Siedma? Bože, musím si viesť nejaký zápisník, aby som sa nestratil. Zapíšem si aj poznámku, že bola celkom dobrá. Na môj vkus trochu ukričaná, no prežil som to. Podám jej oblečenie a ona konečne vstane z mojej postele. Nechcem vyzerať ako špinavec, takže ju zaveziem domov. Na včerajšej párty som sa trochu rozbil. V hlave mi búši ako v bani a na jazyku mám sucho. Myslím, že som vypil viac whisky, no našťastie mám v chladničke niekoľko pív, takže si po návrate domov jedno otvorím a vyrovnám ním hladinu alkoholu v krvi.

„Toto je pre teba,“ povie mi a ja sa pozriem do modrých očí, ktoré ma včera zaujali. Jasné, pri sexe si všímam celkom iné časti ženského tela. Napríklad kozy... Táto ich má celkom bujné.

Čo to má v ruke? Podáva mi papierik!

Doriti! Toto sa stane vždy! Čítam nič nehovoriace telefónne číslo a usmejem sa. Fajn, takže ďalšia z tých: Zavolaj mi, miláčik. Musím sa jej zbaviť rýchlo. Skôr, ako si uvedomí, že nezavolám.

Prečo by som to aj robil? Vždy preťahovať iba jednu? Ani omylom! Čo tie ostatné? Kto sa o ne postará, keď budem len s jednou?

„Odvezieš ma domov?“ spýta sa ma a zapne si pritom blúzku.

„Jasné, mačička.“

Usmeje sa na mňa a viem, že je zle. Nakloní sa ku mne a pobozká ma na pery. Toto začína byť vážne. Viaže sa na mňa. Strčím si lístoček s narýchlo naškrabaným číslom do vrecka na rifliach a podám jej kabelku.

„Musím ťa rýchlo odviezť. Napoludnie už niečo mám.“

Zarazí sa. „Je len osem ráno.“

Uf... „Ale ja mám niečo aj na ráno. Chápeš.“

Tvári sa trochu zmätene, no nakoniec sa usmeje. Skočila mi na to. Vďakabohu za hlúpe blondínky. Sú požehnaním pre chlapov, ako som ja. Otvorím jej dvere a ona nimi prejde. Stále si opakujem, že sa jej musím zbaviť čo najskôr, no čo čert nechcel, moji rodičia sa vrátili z víkendu v Miami akosi skoro. Moja matka teraz stojí na chodbe rovno predo mnou a je značne šokovaná.

Toto nemala vidieť. Tento mesiac je táto kozatá blondínka už druhou babou, ktorá u mňa doma prenocovala.

„Oliver!?“

„Moira!“ vrátim mame.

Zamračí sa. Fľochne očami na už nie pannu vedľa mňa a potom späť na mňa. „Čo to má znamenať?“

„Kolegyňa z podniku. Rokovali sme.“

Postrčím blondínku po svojej ľavici a ona sa pohne.

„Dovidenia, pani Steelová,“ povie blondínka ticho a hodí na matku milý úsmev. Vychladni, kráska. Týmto sa matke nezapáčiš.

„Nabudúce si aspoň poriadne vytiahni zips na nohaviciach!“ štekne matka zúrivo, no ja idem ďalej a tisnem pred sebou tú drobnú bytosť s pekným pozadím.

„Oliver, o tomto sa musíme pozhovárať!“

„Až budem mať čas.“

Vytiahnem si zips a o chvíľu sme vonku. Čaká, že jej otvorím dvere na aute, no tvárim sa, že jej naivitu nevidím. Prejdem na svoju stranu a nastúpim do BMW. Otvorí si teda sama a sadne si vedľa mňa. Cesta k nej netrvá dlho – asi je to aj tým, že nechodím dvakrát pomaly. Po chvíli zastavím pred jej domom a zmapujem situáciu. Musím ju odkopnúť rýchlo.

Otočí sa ku mne. Viem, na čo čaká, no neplánujem ju bozkávať.

„Ďakujem za párty. Bola skvelá.“

„To rád počujem. Mám rád vlastné párty. Môžem si na nich robiť, čo chcem.“

Zasmeje sa.

Bože, pôsobí tak nevinne a zamilovane. Dočerta, musím zdrhnúť skôr, ako ma pozve k sebe domov.

„Zavoláš?“

A je to tu. Teraz jej musím zlomiť srdce. A ja tak veľmi nechcem...

„Vieš, Karmen...“

„Kelly.“

„Si fajn a bolo mi s tebou príjemne, no už sa neuvidíme. Vieš, neklapalo by to.“

„Čože?“

Je blond, jasné, že nechápe. „Myslím tým, že nezavolám.“

„Prečo?“

Tá je vážne poriadne blond!

„Casy...“

„Kelly,“ zopakuje trochu pobúrene a ja sa v duchu usmejem. Urobil som to naschvál. Asi musím hovoriť priamo. Naznačovanie v jej prípade stojí za prd.

„Som sukničkár.“

Mrká na mňa a ja mám chuť vyhláskovať jej to slovo.

„Šlo len o sex.“

Stále nič!

„Jednorazový.“

A ona sa konečne zamračí. „Tie baby, čo boli na žúrke so mnou, mali pravdu. Si vážne špinavec!“

Usmejem sa. „Od teba to znie ako kompliment. Ale bola si dobrá. Vážne. Bolo mi s tebou príjemne.“

Prásk! Moje líce zaštípe.

„Ty hovädo!“ prskne zlostne, v očiach má slzy, no viac sa nezdržiava. Vystúpi z auta a nezabudne ich za sebou z celej sily zatresknúť.

Hm... Šlo to lepšie, ako som čakal.

Dupnem na plyn a vyrútim sa preč. Chcem byť ďaleko skôr, ako za mnou vybehne nejaký rodič a rozoberie ma na súčiastky. Vďaka stotridsiatke na tachometri som preč tak rýchlo, že by ma nedohonili, ani keby chceli. V duchu sa usmejem a z priehradky medzi sedadlami vylovím žuvačky v malom obale. Vložím si jednu do úst a balíček vrátim na miesto. Som vyprahnutý ako sopka. Musím skočiť do nejakého supermarketu a kúpiť si niečo na pitie. V ústach mám Saharu a na líci ma štípe pokožka. Pošúcham si boľavú tvár a na brade ucítim strnisko.

Len včera som sa holil a dnes musím zas. Dočerta so ženami! Všetkým sa páčia uhladení muži. Ja osobne holenie neznášam, no čo neurobím pre to, aby som získal pekný ženský rozkrok?

Vyberiem z vrecka mobil a zavolám Romanovi, najlepšiemu kamošovi, ktorý je ako môj brat. Dvihne mi, len čo vytočím jeho číslo.

„Hej, bratku. Ako dnes svieti slnko?“

„Je jasno ako v iné rána. Šedé mraky zašli za obzor.“

Viem, že mi rozumie. Tak voláme my dvaja ráno po trtkačke. Niekedy sa stane, že rána nebývajú také pokojné, ako to dnešné. Na facky som zvyknutý. Vlastne ich po každej kefovačke aj čakám, takže to nie je nič prekvapujúce. Horšie by bolo, keby sa na mňa vrhla a začala ma mlátiť. Mal som už aj taký prípad. Museli ju zo mňa strhnúť, aby som jej jednu nevrazil.

Ženu som ešte nikdy neudrel, no jednu by som si podal celkom rád.

Molly Blakeová.

Prisahám, že neznesiteľnejšiu ženskú som ešte nestretol. A najviac ma štve, že ju poznám celý svoj život a stále sa mi ju nepodarilo pripísať do svojho zoznamu. Vytáča ma, že ma odmieta. Ale to sa zmení!

Túto noc bola na mojej párty, no nemal som príležitosť dostať sa k nej. Zavesila sa na mňa tá blonďavá Karmen, či Kelly a ja som nemal šancu použiť svoj šarm. Ale neboj sa, Molly, aj na teba raz dôjde.

„Hej, som rád, že to bolo v pohode. Bola aj facka?“

Zasmejem sa. „Ako inak.“

„A ako chutila tvoja sexi panna?“

„Bratku... sladko ako broskyňa. Kde si?“

„Na pumpe. Snažím sa prebrať.“

„Na ktorej pumpe si?“

„U Johna.“

„Hneď som tam. Objednaj mi nejaký chladený životabudič. Mám opicu.“

„Vedľa seba?“

Zasmejem sa. „Nie. Tú som už vysadil. Bola vlastne celkom milá.“

„Bola milá? Čo to počujem? Dostala sa hlbšie, ako by sa patrilo?“

„Blázniš? Nedostala sa nikam.“

„Len aby.“

„Veď ma poznáš. City bokom. K sexu nepatria.“

Romano sa zasmeje. „Čakám ťa.“

Už neodpoviem. Zruším hovor a hodím mobil do priehradky medzi sedadlami. Dnes je vonku brutálnych 30 stupňov a to je len ráno. Leto je v plnom prúde a ja uvažujem nad tým, že skočím na pláž, aby som si poobzeral nejaké nové pipky. Najlepšie už nijaké panny. Jedna facka za víkend stačila.

Na pumpe som fakt rýchlo. Niežeby som šiel takmer 170, čo je pre Olivera Steela totálne typické. Som verným sponzorom policajných hliadok. Neprejde týždeň, aby som niekde neplatil pokutu, no ja si niečo také môžem dovoliť.

Romanovo auto stojí vedľa červeného Porsche Panamera a ja už podľa poznávacej značky viem, že je tu moja favoritka Molly Blakeová. Moja krásna čiernovlasá tenistka. Z toho šermovania raketou musí mať nebezpečne pevné poprsie.

Práve vychádza z pumpy a smeruje k svojmu autu. Romana nikde nevidím, takže je asi v budove pumpy. Molly práve nasadne do auta, keď zastavím za jej autom a vypnem motor. Zablokoval som jej cestu prednou polovicou auta, takže teraz vďaka mne nemôže vycúvať. V duchu sa usmejem a vystúpim. Aj ona vystúpi a je naštvaná.

„Ahoj, Molly. Večer si odišla z mojej párty nejako skoro.“

„Cúvni autom! Som na odchode.“

Usmejem sa na ňu a na drzovku vytiahnem kľúče zo zapaľovania: „Počkaj. Budem späť o chvíľu.“

Koniec ukážky