Ukážka z elektronickej knihy

Copyright © 1998, 2012 by Robert T. Kiyosaki

This edition published by arrangement with Rich Dad Operating Company, LLC.

All rights reserved.

Translation © Tibor Wohl 2005, Dominika Trubačová 2019

Design © Motýľ design 2019

Slovak edition © Vydavateľstvo Motýľ 2019, 2025

ISBN: 978-80-8164-184-8

Môj bohatý otec hovorieval:
„Skutočnú slobodu nikdy nedosiahneš bez finančnej slobody.“

A pokračoval:
„Sloboda môže byť zadarmo, ale viaže sa k nej cena.“

Knihu venujeme tým, ktorí sú túto cenu ochotní zaplatiť.

Poznámka vydavateľa

Časy sa menia

Od prvého vydania knihy Bohatý otec, chudobný otec v roku 1997 sme boli svedkami mnohých zmien v našej ekonomike a na poli investovania. Pred štrnástimi rokmi Robert Kiyosaki popieral všeobecne uznávané názory svojím odvážnym tvrdením, že „váš dom nie je aktívum“. Jeho antagonistické názory na peniaze a investovanie sa stretávali so skepticizmom, s kritikou a pobúrením.

V roku 2002 nám Robertova kniha Proroctvo bohatého otca radila, aby sme sa pripravovali na nadchádzajúci krach na finančných trhoch. V roku 2006 Robert spojil sily s Donaldom Trumpom a napísali knihu Prečo chceme, aby ste boli bohatí, ktorú inšpirovali ich obavy o zmenšujúcu sa strednú triedu v Amerike.

Robert je aj naďalej zapáleným advokátom dôležitosti a sily finančného vzdelávania. Dnes, po fiasku na trhu s rizikovými hypotekárnymi úvermi, rekordnými číslami konfiškácií domov a globálnom ekonomickom kolapse, ktorý stále prebieha, sa jeho slová javia ako nielen prorocké, ale aj osvietené. Mnoho skeptikov začalo veriť.

Pri prípravách novej edície knihy CASHFLOW kvadrant v roku 2011 si Robert uvedomil dve veci: že jeho odkaz a učenie obstáli v skúške času a že sa investičná scéna, svet, v ktorom investori operujú, dramaticky zmenila.

Tieto zmeny ovplyvnili a naďalej budú ovplyvňovať tých, ktorí sú v kvadrante I (investor) a podnietili Robertovo rozhodnutie aktualizovať dôležitú časť tejto knihy – piatu kapitolu: Päť úrovní investorov.

Poďakovanie

Fenomenálny úspech knihy Bohatý otec, chudobný otec
mi priniesol milióny nových priateľov z celého sveta.

Ich láskavé slová a priateľstvo – a ich úžasné príbehy vytrvalosti, nadšenia a úspechov pri používaní princípov bohatého otca v ich živote – ma inšpirovali na napísanie tejto knihy:

CASHFLOW kvadrant

Bohatý otec radí, ako dosiahnuť finančnú slobodu

Takže svojim priateľom, starým aj novým,
za ich nadšenú podporu, ktorá prekonala aj tie najodvážnejšie predstavy, hovorím ďakujem.

Predhovor

AKÝ JE VÁŠ

ŽIVOTNÝ CIEĽ?

„Čím chceš byť, keď budeš veľký?“ Túto otázku počula väčšina z nás.

Ako dieťa som mal mnoho záujmov a bolo jednoduché si vybrať. Ak niečo znelo vzrušujúco a atraktívne, chcel som to robiť. Chcel som byť morským biológom, astronautom, vojakom námornej pechoty, dôstojníkom na lodi, pilotom a profesionálnym hráčom amerického futbalu.

Mal som šťastie a tri z týchto vecí sa mi podarilo dosiahnuť: bol som dôstojníkom námornej pechoty, dôstojníkom na lodi a pilotom.

Vedel som, že sa nechcem stať učiteľom, spisovateľom ani účtovníkom. Učiteľom som nechcel byť, pretože som nemal rád školu. Spisovateľom som nechcel byť, pretože som dvakrát prepadol z angličtiny. A z podnikateľského programu som na vysokej škole vypadol preto, lebo som nemohol vystáť účtovníctvo.

Iróniou osudu je, že teraz, keď som „vyrástol“, som sa stal všetkým, čím som nechcel byť. Aj keď som nemal rád školu, dnes vlastním vzdelávaciu spoločnosť. Sám učím po celom svete, pretože milujem učenie. Aj keď som dvakrát prepadol z angličtiny, pretože som nevedel písať, dnes ma ľudia poznajú najmä ako autora kníh. Moja kniha Bohatý otec, chudobný otec bola na zozname bestsellerov v New York Times viac ako sedem rokov a bola jednou z troch najpredávanejších kníh v Spojených štátoch. Jediné knihy, ktoré sa umiestnili pred ňou, sú The Joy of Sex (Radosť zo sexu) a The Road Less Traveled (Nevyšliapanou cestou). A ešte ďalšou iróniou je, že Bohatý otec, chudobný otec a moja stolná hra CASHFLOW® sú knihou a hrou o účtovníctve, čo je ďalšia oblasť, s ktorou som zápasil.

Lenže čo to má všetko spoločné s otázkou: „Aký je váš životný cieľ?“

Odpoveď nájdeme v jednoduchej, ale hlbokej myšlienke vietnamského mnícha menom Thich Nhat Hahn: „Cesta je cieľ.“ Inými slovami, nájsť svoju cestu v živote je to, čo je vaším cieľom. Vaša cesta nie je vaša profesia, koľko peňazí zarábate, váš titul alebo vaše úspechy a neúspechy. Nájsť svoju cestu znamená zistiť, prečo ste na tejto planéte. Čo je zmyslom vášho života? Prečo vám bol daný tento dar menom život? A aký dar dáte životu naspäť?

Pri pohľade späť si uvedomujem, že chodenie do školy nebolo o tom, aby som našiel svoju životnú cestu. Strávil som štyri roky na vojenskej akadémii, kde som študoval a trénoval, aby som sa stal dôstojníkom na lodi. Ak by som bol spravil kariéru plavením sa pre spoločnosť Standard Oil na jej ropných tankeroch, nikdy by som nebol našiel svoju životnú cestu. Ak by som bol ostal v námorníctve alebo sa stal pilotom pre komerčné aerolinky, nikdy by som nebol našiel svoju životnú cestu. Ak by som bol pokračoval ako lodný dôstojník alebo sa stal pilotom aerolinky, nikdy by som sa nestal medzinárodne uznávaným autorom bestsellerov, nebol by som hosťom v šou Oprah, nenapísal by som knihu s Donaldom Trumpom ani by som nezaložil medzinárodnú vzdelávaciu spoločnosť, ktorá vyučuje podnikanie a investovanie po celom svete.

Nájsť svoju cestu

Táto kniha CASHFLOW kvadrant je dôležitá, pretože je o tom, aby ste našli svoju cestu v živote.

Ako viete, väčšina ľudí je od útleho veku naprogramovaná na to, že musia chodiť do školy a nájsť si prácu. Škola je o tom nájsť si prácu v kvadrantoch Z alebo S. Nie je o tom, aby ste našli svoju životnú cestu.

Uvedomujem si, že sú ľudia, ktorí presne vedia, čo budú robiť, už takmer odmalička. Vyrastú a vedia, že budú lekári, právnici, hudobníci, hráči golfu alebo herci.

Všetci sme počuli o zázračných deťoch s neuveriteľným talentom. Môžete si však všimnúť, že to sú profesie, nie nevyhnutne životné cesty.

Ako teda človek nájde svoju cestu v živote?

Moja odpoveď je: kiež by som to vedel. Ak by som mohol mávnuť svojím zázračným prútikom a vaša životná cesta by sa zrazu objavila, urobil by som to.

Nemám však zázračný prútik a ani vám nemôžem hovoriť, čo máte robiť, a preto najlepšia vec, ktorú môžem spraviť, je povedať vám, ako som postupoval ja. Základom bolo, že som veril svojej intuícii, svojmu srdcu a svojmu vnútornému hlasu. Napríklad v roku 1973 pri návrate z vojny, keď môj chudobný otec navrhol, aby som sa vrátil do školy, získal diplom a pracoval pre vládu, môj mozog ustrnul, oťaželo mi srdce a môj vnútorný hlas povedal: „V žiadnom prípade.“

Keď mi navrhol, aby som sa vrátil do svojej starej práce v Standard Oil alebo lietal pre aerolinky, moja myseľ, srdce a vnútorný hlas opäť povedali nie. Vedel som, že s plavením sa a lietaním som skončil, aj keď to boli skvelé profesie, ktoré boli celkom dobre platené.

V roku 1973, keď som mal 26 rokov, som sa stával dospelým. Nasledoval som rady svojich rodičov, získal som vysokoškolský diplom a mal som dve profesie: licenciu byť lodným dôstojníkom a licenciu lietať. Problém bol v tom, že to boli profesie a detské sny.

Vo veku 26 rokov som bol dosť starý na to, aby som vedel, že vzdelanie je proces. Napríklad keď som sa chcel stať lodným dôstojníkom, šiel som do školy, ktorá vzdelávala lodných dôstojníkov. A keď som sa chcel naučiť lietať, šiel som do školy námorného letectva, čo bol dvojročný proces, ktorý z nepilotov urobil pilotov. Čo sa týka môjho ďalšieho vzdelávacieho procesu, bol som opatrný. Chcel som vedieť, čo sa zo mňa stane predtým, než začnem ďalší proces vzdelávania.

Tradičné školy boli ku mne dobré. Podarilo sa mi uspieť v mojich vysnívaných detských profesiách. Dosiahnutie dospelosti bolo mätúce, pretože nikde neboli žiadne nápisy „tadiaľto vedie cesta“. Vedel som, čo nechcem robiť, ale nevedel som, čo chcem robiť.

Bolo by to bývalo jednoduché, ak by všetko, čo som chcel, bola nová profesia. Ak by som chcel byť lekárom, šiel by som študovať na lekársku fakultu. Ak by som chcel byť právnikom, šiel by som na právnickú fakultu. Vedel som však, že život je o niečom viac, než len chodiť do školy a získavať profesionálne kvalifikácie.

V tom čase som si to neuvedomoval, ale v 26 rokoch som začal hľadať svoju životnú cestu, nie svoju ďalšiu profesiu.

Iné vzdelanie

V roku 1973, posledný rok mojej aktívnej služby ako pilot námornej pechoty, keď som slúžil blízko svojho domova na Havaji, som vedel, že chcem ísť v šľapajach svojho bohatého otca. Kým som bol v námorníctve, zapísal som sa na víkendové kurzy obchodovania s nehnuteľnosťami a na podnikateľské kurzy a pripravoval som sa na kariéru podnikateľa v kvadrantoch M a I.

V tom istom čase som sa na odporúčanie svojho priateľa zapísal na kurz osobného rozvoja, pretože som dúfal, že tak zistím, kým skutočne som. Kurz osobného rozvoja je netradičné vzdelávanie, pretože som zaň nedostával žiadne kredity ani známky. Nevedel som, čo sa tam naučím. Bolo to podobné, ako keď som sa zapísal na kurzy obchodovania s nehnuteľnosťami. Všetko, čo som vedel, bolo, že prišiel čas naučiť sa niečo o sebe. Na prvom víkendovom kurze inštruktorka nakreslila na tabuľu tento jednoduchý diagram:

Keď ho dokončila, obrátila sa a povedala: „Aby sme sa stali celistvou ľudskou bytosťou, potrebujeme mentálne, fyzické, emocionálne a duchovné vzdelanie.“

Keď som počúval jej vysvetlenie, bolo mi jasné, že tradičné školy boli primárne o tom, aby študentov vzdelávali mentálne. To je dôvod, prečo mnohí študenti, ktorým sa darí v škole, majú problémy v reálnom živote, špeciálne vo svete peňazí.

Ako kurz v priebehu víkendu pokračoval, zistil som, prečo som tak nemal rád školu. Uvedomil som si, že milujem učenie sa, ale nenávidím školu.

Tradičné vzdelávanie je skvelým prostredím pre „jednotkárov“, ale nebolo to prostredie pre mňa. Tradičné vzdelávanie ma duševne ubíjalo, pretože sa ma snažilo motivovať cez emóciu strachu: bál som sa, že urobím chybu, bál som sa, že neuspejem, a bál som sa toho, že si nenájdem prácu. Pripravovali ma na to, aby som sa stal zamestnancom v kvadrante Z alebo S. Uvedomil som si, že tradičné vzdelávanie nie je miestom pre niekoho, kto chce byť podnikateľom v kvadrantoch M a I. To je pravdepodobne dôvod, prečo toľko podnikateľov nedokončilo školu – podnikatelia ako Thomas Edison, zakladateľ General Electric, Henry Ford, zakladateľ Ford Motor Company, Steve Jobs, zakladateľ spoločnosti Apple, Bill Gates, zakladateľ Microsoftu, Walt Disney, zakladateľ Disneylandu, a Mark Zuckerberg, zakladateľ Facebooku.

Ako deň pokračoval a naša inštruktorka sa pri skúmaní týchto štyroch typov osobného rozvoja dostávala čoraz hlbšie, uvedomil som si, že som strávil väčšinu svojho života vo veľmi prísnych vzdelávacích prostrediach. Po štyroch rokoch na mužskej vojenskej akadémii a piatich rokoch ako pilot námornej pechoty som bol pomerne silný duševne aj fyzicky. Ako pilot námorníctva som bol silný emocionálne a duchovne, ale len po mačo-mužskej stránke rozvoja. Nemal som žiadnu jemnú stránku, žiadnu ženskú energiu. Nakoniec, veď som bol trénovaný, aby som sa stal dôstojníkom námorníctva, emocionálne vyrovnaný aj v stresových situáciách, pripravený zabíjať a duševne pripravený zomrieť za svoju krajinu.

Ak ste niekedy videli film Top Gun, v ktorom hrá Tom Cruise, tak ste mohli nahliadnuť do tohto maskulínneho sveta a pyšného vystatovania sa vojenských pilotov.

Ten svet som miloval. V tom svete som bol dobrý. Bol to moderný svet rytierov a bojovníkov. Nebol to svet pre slabochov.

Počas tohto seminára som šiel dovnútra, do svojich emócií, a na chvíľu sa dotkol svojej duše. Veľa som plakal, pretože bolo veľa vecí, ktoré som potreboval oplakať. Robil som a videl veci, ktoré by sa od nikoho nemali žiadať. Počas seminára som sa objal s mužom, čo som nikdy v živote predtým neurobil, dokonca ani so svojím otcom.

V nedeľu večer bolo veľmi ťažké tento workshop osobného rozvoja opustiť. Bolo to láskavé, milujúce a úprimné prostredie. V pondelok ráno som zažil šok, keď som bol opäť obklopený mladými, egoistickými pilotmi, oddanými lietaniu, zabíjaniu a zomieraniu za svoju krajinu.

Po tomto víkendovom seminári som vedel, že je čas na zmenu. Vedel som, že rozvíjať sa emocionálne a duchovne, aby som bol láskavejší, milší a súcitnejší človek, bude najťažšia vec, do ktorej som sa mohol pustiť. Šlo to proti všetkým tým rokom na vojenskej akadémii a v leteckej škole.

K tradičnému vzdelávaniu som sa nikdy nevrátil. Nemal som ani najmenšiu chuť opäť študovať pre známky, diplomy, povýšenia alebo kvalifikácie. Od tejto chvíle, ak som sa zúčastnil na kurze alebo šiel do školy, to bolo preto, aby som sa učil, aby som sa stal lepším človekom. Už som sa nenaháňal za známkami, diplomami a akademickými titulmi.

Keď vyrastáte v rodine učiteľov, vaše známky, stredná a vysoká škola, ktorú ste absolvovali, a vaše akademické tituly sú všetkým. Tak ako medaily a stužky na hrudi pilota námorníctva, tituly a slávne školy boli hodnosťami a hviezdami, ktoré nosili pedagógovia. V ich mysliach boli ľudia, ktorí nedokončili strednú školu, nevzdelané, stratené duše. Tí, ktorí mali magisterský titul, sa pozerali zvrchu na tých, ktorí mali iba bakalársky titul. Ľudia s doktorátom sa tešili veľkej úcte. Vo veku 26 rokov som vedel, že do tohto sveta sa nikdy nevrátim.

Poznámka redaktora: v roku 2009 Robert získal čestný titul PhD.
v podnikaní na prestížnej škole San Ignacio de Loyola
v Lime v Peru. Ďalších niekoľko ľudí, ktorí získali toto ocenenie,
boli politickí lídri, ako napríklad bývalý španielsky prezident.

Nájsť svoju cestu

Viem, že niektorí z vás sa teraz pýtajú: Prečo trávi toľko času rozprávaním o netradičných vzdelávacích kurzoch?

Dôvodom je, že ten prvý seminár osobného rozvoja vo mne znovu prebudil moju lásku k učeniu sa, ale nie k tomu typu učenia, ktoré prebieha v školách. Po skončení tohto seminára som sa stal od nich závislý, chodil som od seminára k semináru, snažil som sa zistiť viac o spojení medzi svojím telom, svojou mysľou a svojím duchom.

Čím viac som študoval, tým zvedavejší som sa vo veci tradičného vzdelávania stával. Začal som klásť otázky ako napríklad:

• Prečo toľko detí nenávidí školu?

• Prečo má tak málo detí rado školu?

• Prečo mnohí vysokovzdelaní ľudia nie sú úspešní v reálnom svete?

• Pripravuje nás škola na skutočný svet?

• Prečo som nenávidel školu, keď milujem učenie sa?

• Prečo je väčšina učiteľov chudobná?

• Prečo nás školy učia tak málo o peniazoch?

Tieto otázky ma viedli k tomu, že som sa stal študentom vzdelávania mimo posvätných stien školského systému. Čím viac som študoval, tým viac som chápal, prečo som nemal školu rád a prečo školy zlyhávali vo vzdelávaní väčšiny svojich študentov, dokonca aj „jednotkárov“.

Moja zvedavosť zasiahla môjho ducha a stal som sa podnikateľom vo vzdelávaní. Keby nebolo tejto zvedavosti, možno by som sa nikdy nestal spisovateľom a nevyvíjal by som hry na podporu finančného vzdelávania. Moje duchovné vzdelanie ma priviedlo na moju životnú cestu.

Zdá sa, že naše cesty v živote nemožno nájsť v našej mysli. Našou cestou v živote je zistiť, čo je v našich srdciach.

To neznamená, že človek nemôže nájsť svoju cestu pri tradičnom vzdelávaní. Som si istý, že u mnohých to tak je. Iba hovorím, že pochybujem, že ja by som našiel svoju cestu v tradičnej škole.

Prečo je cesta dôležitá?

Všetci poznáme ľudí, ktorí zarábajú veľa peňazí, ale nenávidia svoju prácu. Tiež poznáme ľudí, ktorí nezarábajú veľa peňazí a nenávidia svoju prácu. A všetci poznáme ľudí, ktorí pracujú len pre peniaze.

Môj spolužiak z Merchant Marine Academy si tiež uvedomil, že nechce stráviť celý život na mori. Namiesto toho, aby sa po zvyšok života plavil na lodi, šiel po dokončení námornej akadémie na právnickú fakultu, kde strávil tri roky, stal sa právnikom a otvoril si súkromnú firmu v kvadrante S.

Zomrel tesne po päťdesiatke. Stal sa z neho veľmi úspešný a nešťastný právnik. Tak ako ja, aj on mal dve profesie, kým dosiahol vek 26 rokov. Aj keď právnickú profesiu nenávidel, robil právo naďalej, pretože mal rodinu, deti, hypotéku, účty, ktoré bolo treba zaplatiť.

Rok predtým, než umrel, som ho stretol na ročníkovom stretnutí v New Yorku. Bol to zatrpknutý muž. „Jediné, čo robím, je, že zametám po bohatých mužoch, ako si ty. Platia mi mizerne. Nenávidím, čo robím a pre koho pracujem.“

„Prečo teda nerobíš niečo iné?“ opýtal som sa ho.

„Nemôžem si dovoliť prestať pracovať. Moja najstaršia dcéra práve ide na vysokú.“

Zomrel na infarkt ešte predtým, než dokončila školu. Zarobil mnoho peňazí vďaka svojmu profesionálnemu vzdelaniu, ale po emocionálnej stránke bol rozhnevaný, duchovne mŕtvy a čoskoro nasledovalo aj jeho telo. Uvedomujem si, že ide o extrémny prípad. Väčšina ľudí necíti takú silnú nenávisť k tomu, čo robí, ako môj priateľ. Je to však ilustrácia problému, ktorý vzniká, keď je človek uväznený v profesii a nie je schopný nájsť svoju cestu.

Pre mňa je práve toto nedostatkom tradičného vzdelania. Milióny ľudí opustia školu, len aby sa stali uväznení v práci, ktorú nemajú radi. Vedia, že im v živote niečo chýba. Mnoho ľudí je tiež vo finančnej pasci – zarábajú len toľko, aby prežili, a aj keď chcú zarábať viac, nevedia, ako to urobiť.

Bez toho, aby vedeli o ostatných kvadrantoch, sa mnohí ľudia vrátia naspäť do školy a hľadajú nové profesie alebo vyšší plat v kvadrantoch Z alebo S a ani len netušia o svete kvadrantov M a I.

Dôvod, prečo som sa stal učiteľom

Hlavným dôvodom, prečo som sa stal učiteľom v kvadrante M, bola moja túžba poskytovať finančné vzdelanie. Chcel som, aby bolo toto vzdelanie dostupné pre každého, kto sa chce učiť, bez ohľadu na to, koľko peňazí má alebo aký má priemer známok. Preto Spoločnosť bohatého otca vymyslela hru CASHFLOW. Táto hra môže vzdelávať ľudí na miestach, kam by som sa ja nikdy nedostal. Krása tejto hry spočíva v tom, že bola navrhnutá tak, aby ľudia učili ľudí. Nevyžaduje si drahého učiteľa alebo triedu. Hra CASHFLOW je dnes preložená do viac ako šestnástich jazykov a je dostupná miliónom ľudí po celom svete.

Dnes Spoločnosť bohatého otca ponúka kurzy finančného vzdelávania, rovnako ako aj služby školiteľov a mentorov na podporu finančného vzdelania človeka. Naše programy sú obzvlášť dôležité pre toho, kto sa chce posunúť z kvadrantov Z a S do kvadrantov M a I. Neexistuje žiadna záruka, že sa každému podarí prepracovať do kvadrantov M a I, ale budú vedieť, ako sa do týchto kvadrantov dostať, ak budú chcieť.

Zmena nie je jednoduchá

Zmeniť kvadranty nebolo pre mňa jednoduché. Bolo to mentálne náročné, ale ešte viac emocionálne a duchovne. Pretože som vyrastal v rodine vysokovzdelaných zamestnancov v kvadrante Z, prebral som ich hodnoty vzdelania, istoty práce, zamestnaneckých výhod a sociálneho zabezpečenia. Táto zmena bola v mnohých ohľadoch oveľa ťažšia práve kvôli hodnotám mojej rodiny. Musel som ignorovať jej varovania, starosti a kritiku svojho rozhodnutia stať sa podnikateľom a investorom. Niektoré jej postoje, ktoré som musel prekonať, boli:

• „Musíš mať nejakú prácu.“

• „Príliš riskuješ.“

• „Čo ak sa ti to nepodarí?“

• „Jednoducho choď naspäť do školy, aby si získal magisterský titul.“

• „Staň sa lekárom. Tí zarábajú veľa peňazí.“

• „Bohatí ľudia sú chamtiví.“

• „Prečo sú peniaze pre teba také dôležité?“

• „Peniaze ti šťastie neprinesú.“

• „Skrátka utrácaj menej, než zarábaš.“

• „Hraj na istotu. Nemusíš dosiahnuť svoje sny.“

Strava a cvičenie

Spomínam emocionálny a duchovný rozvoj, pretože tie sú pre trvalú zmenu v živote zásadné. Napríklad málokedy funguje, ak poviete niekomu s nadváhou: „Proste musíš menej jesť a viac cvičiť.“ Strava a cvičenie možno mentálne dávajú zmysel, no väčšina ľudí, ktorí trpia nadváhou, neje preto, lebo sú hladní. Jedia preto, aby zaplnili prázdnotu vo svojich emóciách a vo svojej duši. Keď sa človek pustí do programu diét a cvičenia, pracuje len na svojej mysli a tele. Bez emocionálneho rozvoja a duchovnej sily človek s nadváhou môže držať diétu šesť mesiacov a schudnúť mnoho kíl, ale neskôr priberie ešte viac.

Koniec ukážky