Copyright © 2008 OSHO International Foundation, www.osho.com/copyrights

Slovak edition © 2016 by Eastone Group, a. s. All rights reserved.

Original English title: JOY: THE HAPPINESS THAT COMES FROM WITHIN, by Osho; Osho International Foundation.

OSHO je registrovanou značkou Osho International Foundation, www.osho.com/trademarks .

Materiál v tejto knihe je výberom z viacerých Oshových prednášok pred živým publikom. Všetky Oshove prednášky boli v úplnej podobe publikované knižne a sú tiež k dispozícii ako audionahrávky. Originálne audionahrávky a kompletný textový archív je prístupný online v OSHO Library, www.osho.com .

Z anglického originálu Osho – Joy: The Happiness that Comes from Within

preložila Mgr. Alica Činčárová.

V roku 2016 vydalo vydavateľstvo Eastone Books, Bratislava.

www.eastonebooks.com

Translation © 2016 Mgr. Alica Činčárová

Jazyková korektúra: Mgr. Ivana Fábryová

Layout: Studio Eastone

Tlač: Nikara, Krupina

Všetky práva vyhradené.

Okrem použitia ukážok na účely recenzie a kritiky žiadna časť sa nesmie reprodukovať v akejkoľvek forme alebo akýmikoľvek prostriedkami bez predchádzajúceho písomného súhlasu vydavateľa.

ISBN 978-80-8109-569-6

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2018

Predslov

Dovoľte mi na úvod povedať krátky vtip.

„Môj lekár trval na tom, aby som vás navštívil,“ hovorí pacient psychiatrovi. „Ktovie prečo – som šťastne ženatý, mám dobrú prácu, veľa priateľov, žiadne starosti...“

„Hm,“ odvetí psychiater a berie do ruky svoj zápisník, „a ako dlho to už trvá?“

Šťastiu sa ťažko verí. Zdá sa, že človek nemôže byť šťastný. Keď hovoríte o svojej depresii, smútku, utrpení, každý tomu uverí, všetkým to pripadá prirodzené. Keď hovoríte o svojom šťastí, nik vám neverí – pôsobí to neprirodzene. Po štyridsiatich rokoch skúmania ľudskej mysle, spolupracujúc pritom s tisícmi ľudí, pozorujúc tisíce narušených myslí, dospel Sigmund Freud k záveru, že šťastie je len fikcia: človek nedokáže byť šťastný. Nanajvýš môžeme veci trochu spríjemniť, to je všetko. Nanajvýš dokážeme byť len trochu menej nešťastní, to je všetko... ale byť šťastní? Takí ľudia nemôžu existovať.

Vyzerá to veľmi pesimisticky... ale nazerajúc na ľudstvo sa zdá, že presne tak to je, že ide o fakt. Iba ľudské bytosti sú nešťastné. Niečo hlboko v ich vnútri sa pokazilo.

Ľudské bytosti môžu byť veľmi šťastné a veľmi nešťastné – a je na nich, čo si zvolia. Takáto sloboda je riskantná a veľmi nebezpečná, lebo vy ste za svoje rozhodnutie zodpovední.

Lenže keď máte vedomie, existujú dve možnosti: môžete byť buď šťastní, alebo nešťastní. Je to vaša voľba. Stromy sú jednoducho šťastné preto, lebo nemôžu byť nešťastné. Ich šťastie nie je ich voľbou; musia byť šťastné. Nevedia, ako byť nešťastné. Nemajú žiadnu inú alternatívu. Vtáky štebotajúce v korunách stromov nie sú šťastné preto, lebo si to zvolili – ich šťastie vyplýva z toho, že nepoznajú iný spôsob bytia. Ich šťastie je nevedomé – je jednoducho prirodzené.

Ľudské bytosti môžu byť veľmi šťastné a veľmi nešťastné – a je na nich, čo si zvolia. Takáto sloboda je riskantná a veľmi nebezpečná, lebo vy ste za svoje rozhodnutie zodpovední.

A s touto slobodou sa niečo stalo, niečo sa pokazilo. Akoby sa človek postavil na hlavu.

Ľudia hľadajú meditáciu. Meditácia je potrebná iba preto, lebo ste sa nerozhodli, že budete šťastní. Keby ste sa rozhodli, že budete šťastní, nepotrebujete žiadnu meditáciu. Meditácia je liečivá: ak ste chorí, potrebujete liek. Keď ste si zvolili šťastie, keď ste sa rozhodli, že budete šťastní, nepotrebujete meditáciu. Meditácia sa začne sama od seba.

Existuje mnoho náboženstiev, lebo mnoho ľudí je nešťastných. Šťastný človek náboženstvo nepotrebuje. Šťastný človek nepotrebuje svätyňu ani kostol – lebo pre šťastného človeka je svätyňou celý vesmír, celá existencia je kostol. Šťastný človek sa nevenuje pobožným činnostiam, lebo celý jeho život je zbožný. Ak ste šťastní, potom čokoľvek, čo robíte, je modlitba – z vašej práce sa stane bohoslužba. Váš samotný dych jej dodáva intenzívnu nádheru a gracióznosť.

Šťastný človek náboženstvo nepotrebuje. Šťastný človek nepotrebuje svätyňu ani kostol – lebo pre šťastného človeka je svätyňou celý vesmír, celá existencia je kostol.

Šťastie nastáva vtedy, keď tvoríte súzvuk so svojím životom, keď ste s ním v takej harmónii, že nech robíte čokoľvek, všetko vám prináša radosť. Potom náhle zistíte, že meditácia vás nasleduje. Ak milujete prácu, ktorú robíte, ak milujete to, ako žijete, potom ste meditatívni. Nič vás nerozptyľuje. Ak vás niečo rozptyľuje, potom to jednoducho svedčí o tom, že vás dané veci skutočne nezaujímajú.

Učitelia hovoria deťom: „Dávajte pozor! Buďte pozorné!“ Ale ony sú pozorné, ibaže pozornosť venujú niečomu inému. Vonku pri škole si ide vtáčik vyspievať svoje srdce – a dieťa mu venuje svoju pozornosť.

Nik nemôže povedať, že nie je pozorné, nik nemôže tvrdiť, že nie je meditatívne, nik nemôže hovoriť, že sa hlboko nesústredí – ono sa sústredí! V skutočnosti úplne zabudlo na učiteľa a matematický príklad, ktorý píše na tabuľu. Dieťa si nič z toho nevšíma, je úplne posadnuté vtáčikom a melódiou. Lenže učiteľ povie: „Dávaj pozor! Čo to robíš? Nenechaj sa rozptyľovať!“ Ale v skutočnosti je to práve učiteľ, kto rozptyľuje dieťa! Dieťa je pozorné – deje sa to prirodzene. Počúva vtáčika a je šťastné. Učiteľ ho rozptyľuje. Keď učiteľ povie: „Nedávaš pozor“, jednoducho vysloví lož! Dieťa dávalo pozor. Vták ho zaujal viac, čo sa s tým dá robiť? Učiteľ nebol taký zaujímavý, príklad nebol taký lákavý.

Nie sme na tejto zemi preto, aby sa z nás stali matematici. Vták by nezaujal iba málo detí. Jeho spev by mohol byť hlasnejší a hlasnejší a aj tak budú pozorne sledovať, čo je na tabuli. V takom prípade je matematika pre ne to pravé. Pokiaľ ide o matematiku, predstavuje pre ne meditáciu, prirodzene meditatívny stav.

Rozptyľujú nás neprirodzené záujmy: peniaze, naša povesť, moc. Počúvanie spevu vtáka nám peniaze neprinesie. Ani moc, ani prestíž. Pozorovanie motýľa nám nepomôže ekonomicky, politicky ani sociálne. Na týchto veciach sa nedá profitovať – ale robia nás šťastnými.

Skutočný človek naberie odvahu a robí to, čo ho činí šťastným. Ak zostane chudobný, tak bude chudobný; nesťažuje sa, necíti nevraživosť. Hovorí: „Zvolil som si vlastnú cestu – vybral som si vtáky, motýle a kvety. Nemôžem byť bohatý, ale to je v poriadku! Som bohatý, lebo som šťastný.“ Ľudia sú však rozháraní.

Prečítal som si:

Na brehu rieky niekoľko hodín sedel starý Ted bez toho, aby si niečo zahryzol. Vypil niekoľko fliaš piva, slnko pálilo a on zadriemal. Nebol vôbec pripravený na to, keď mu na háčiku skončila vitálna ryba a potiahla lanko na udici, čo ho zobudilo. Úplne ho to vyviedlo z rovnováhy a skôr než sa spamätal, skončil v rieke.

Celé dianie so záujmom pozoroval malý chlapec. Keď sa muž snažil dostať z rieky, otočil sa k otcovi a spýtal sa: „Oci, chytá ten muž rybu alebo ryba chytá toho muža?“

Človek je celý akoby hore nohami. Ryba vás chytá a ťahá vás a nie vy chytáte rybu. Kedykoľvek uvidíte peniaze, už to nie ste vy, nie ste sami sebou. Keď vidíte moc, prestíž, nie ste sami sebou. Kedykoľvek cítite počestnosť a váženosť, nie ste sami sebou. Okamžite na všetko zabudnete – zabudnete na pravé hodnoty svojho života, svojho šťastia, svojej radosti, svojho potešenia. Vždy si vyberiete niečo zvonku a zaplatíte za to niečím zvnútra. Zvonku získavate a zvnútra strácate.

Ale čo s tým narobíte? Aj keby vám pri nohách ležal celý svet, ale vy ste stratili seba, dokonca aj keby ste si podmanili všetko bohatstvo sveta, ale stratili ste svoj vnútorný poklad, načo vám bude vaše bohatstvo? Je to trápenie.

Ak sa môžete naučiť jednu vec, malo by to byť to, ako byť pozorný, bdelý, ako si uvedomovať svoju vnútornú motiváciu a svoj vnútorný osud. Nikdy to nezabúdajte, inak sa stanete nešťastní.

Aj keby vám pri nohách ležal celý svet, ale vy ste stratili seba, dokonca aj keby ste si podmanili všetko bohatstvo sveta, ale stratili ste svoj vnútorný poklad, načo vám bude vaše bohatstvo?

A keď ste nešťastní, ľudia povedia: „Medituj a budeš šťastný.“ Hovoria: „Modli sa a budeš šťastný; zájdi do chrámu, buď pobožný, staň sa kresťanom či hinduistom a budeš šťastný.“ Ale to je nezmysel. Buď šťastný a meditácia príde sama. Buď šťastný a budeš pobožný. Základným stavom je šťastie.

Lenže ľudia sa stávajú pobožnými, keď sú nešťastní – potom je ich náboženstvo falošné. Skúste pochopiť, prečo ste nešťastní. Chodí za mnou mnoho ľudí, hovoria, že sú nešťastní, a chcú, aby som im poradil nejakú meditáciu. Najprv im však vysvetlím, že základom je, aby pochopili, prečo sú nešťastní. Ak neodstránite hlavné príčiny vášho nešťastia, meditácia vám veľmi nepomôže – lebo hlavné príčiny pretrvajú.

Niekto by mohol byť skvelým tanečníkom, ale namiesto toho sedí v kancelárii a triedi zložky. Tam nemá možnosť tancovať. Niekto by sa mohol tešiť z tanca pod hviezdami, ale namiesto toho hromadí peniaze na účte v banke. A títo ľudia hovoria, že sú nešťastní: „Poraď mi nejakú meditáciu.“ Môžem im poradiť – ale čo by tým dosiahli? Čo by táto meditácia mala zmeniť? Zostanú rovnakí, budú hromadiť peniaze a súťažiť na trhu. Meditácia im môže pomôcť uvoľniť sa, aby mohli byť v týchto nezmysloch ešte lepší.

Môžete opakovať svoju mantru, môžete robiť určitú meditáciu. Tu a tam vám to možno trochu pomôže – ale pomôže vám to najmä zostať tým, kým ste. To nie je transformácia.

Preto je môj prístup určený tým, ktorí sú odvážni a trúfalí. Je pre odvážlivcov pripravených zmeniť svoje zažité spôsoby, svoj vzorec života, pre tých, ktorí sú pripravení vložiť do toho všetko – lebo v skutočnosti nemáte nič, čo by ste do toho mohli vložiť a riskovať, že o to prídete, iba svoje nešťastie, svoje trápenie. Ale ľudia lipnú dokonca aj na tom.

Raz som počul:

Čata vojakov zelenáčov sa po celodennom pochode na horúcom slnku vráti do ubytovne v odľahlom výcvikovom tábore. „To je teda život!“ posťažuje sa jeden z nich. „Všetko je na míle ďaleko, seržant si myslí, že je Hun Attila, žiadne ženy, alkohol, nulová šanca na opušťák – a navyše mám o dve čísla menšie topánky.“

„Ale veď tie nosiť nemusíš,“ ozve sa susedný vojak. „Prečo si ich nevymeníš?“

„Ani náhodou!“ odvetí zelenáč. „Veď ich vyzutie je jediným potešením, ktoré mám!“

Takže čo vkladáte do hry? O čo môžete prísť? Iba o svoje utrpenie. Jediné potešenie, ktoré máte, je o ňom hovoriť. Len sa pozrite na ľudí, keď hovoria o svojom trápení, akí sú šťastní! Ešte za to aj platia: chodia za psychológmi, aby hovorili o svojom utrpení – a platia za to! Niekto ich pozorne počúva a oni sú veľmi šťastní. Ľudia neustále hovoria o svojom trápení, znova a znova. Dokonca ho zveličujú, prikrášľujú a robia ho väčším. Robia ho väčším než život. Prečo? Nemajú o čo prísť, len o svoje trápenie, ale ľudia lipnú na tom, čo poznajú, čo im je dôverne známe. Trápenie je všetko, čo poznajú, to je ich život. Nemajú čo stratiť, ale boja sa o to prísť.

Nemáte o čo prísť, len o svoje trápenie, ale ľudia lipnú na tom, čo poznajú, čo im je dôverne známe.

Podľa mňa sú na prvom mieste šťastie a radosť. Najdôležitejší je oslavný prístup. Život oslavujúca filozofia je na prvom mieste. Radujte sa! Ak vás neteší práca, zmeňte ju. Nečakajte! Lebo keď čakáte, čakáte na Godota a Godot nikdy nepríde. Keď čakáte, plytváte životom. Tak na koho, na čo ešte čakáte?

Ak dospejete do štádia, že si uvedomíte, že trpíte v určitom životnom vzorci, všetky staré náuky vám povedia, že chyba je vo vás – ja by som rád povedal, že chybný je vzorec. Pokúste sa pochopiť ten rozdiel. Chyba nie je vo vás, iba vo vzorci, nesprávny je váš spôsob života. Motivácie, ktoré ste sa naučili a osvojili si, nie sú vaše vlastné – nenapĺňajú váš osud. Idú proti vám.

Pamätajte si: nik nemôže rozhodovať za vás. Všetky prikázania, všetky nariadenia a princípy správania sa vás ochromujú a mrzačia. Musíte sa rozhodovať sami, musíte vziať život do svojich rúk. Inak život bude neustále klopať na vaše dvere, ale vy tam nikdy nebudete – vždy budete niekde inde.

Ak sa z vás má stať tanečník, život vchádza cez tie dvere, lebo si myslí, že už ste sa ním dávno stali. Klope na tie dvere, ale vy tam nie ste – ste bankárom v banke. Ako má život vedieť, že ste sa stali bankárom? Život k vám prichádza takým spôsobom, ako to chceli vaše prirodzené sklony. Pozná len vašu adresu – ale vy tam nikdy nie ste, ste inde a skrývate sa za maskou niekoho iného, máte na sebe cudzí odev a cudzie meno. Existencia vás neustále hľadá. Pozná vaše meno, ale vy ste ho zabudli. Pozná vašu adresu, ale vy ste tam nikdy nebývali. Nechali ste sa rozptyľovať svetom.

„Minulú noc sa mi snívalo, že som bol dieťa,“ hovorí Joe Alovi, „a mal som voľný lístok na všetky atrakcie Disneylandu. Páni, ako náramne som si to užil! Nemusel som si vyberať, na ktoré pôjdem – šiel som na všetky!“

„To je zaujímavé,“ poznamená priateľ. „Aj mne sa zdal živý sen. Snívalo sa mi o nádhernej blondíne, ktorá mi zaklopala na dvere a veľmi po mne túžila. A práve, keď sme začínali, vošla ďalšia návštevníčka, nádherná, dobre stavaná brunetka a chcela ma tiež!“

„Páni,“ vzdychne Joe. „Ako rád by som tam bol s vami. Prečo si mi nezavolal?“

„Volal som ti,“ odvetí Al, „ale tvoja mama povedala, že si v Disneylande.“

Váš osud vás môže nájsť len jedným spôsobom, a tým je váš vnútorný rozkvet, to, ako vás existencia chce mať. Kým neobjavíte vlastnú spontánnosť, kým nenájdete svoj živel, nemôžete byť šťastní. A ak nemôžete byť šťastní, nemôžete byť ani meditatívni. Prečo vôbec táto myšlienka, že meditácia prináša šťastie, skrsne v mysli človeka? V skutočnosti je to tak, že kedykoľvek spoznáte šťastného človeka, vždy spoznáte meditatívnu myseľ – tieto dve veci spolu súvisia. Keď nájdete osobu obklopenú krásnym, meditatívnym prostredím, vždy zistíte, že je aj veľmi šťastná – vibrujúca a vyžarujúca blaho. Súvisí to spolu.

Ľudia si myslia, že šťastie prichádza spolu s meditáciou. Ale je to presne naopak. Meditatívni ste vtedy, keď ste šťastní. Avšak byť šťastným je ťažké, ale naučiť sa meditovať ľahké. Byť šťastný predstavuje drastickú zmenu spôsobu života – prudkú zmenu, lebo času nie je nazvyš. Náhlu zmenu, prerušenie kontinuity, prerušenie kontinuity s minulosťou. Náhle zahrmenie – staré pre vás zomrie a vy začnete úplne od začiatku.

Znova začnete žiť svoj život tak, ako by ste žili, keby vám nik nenanútil svoje vzorce – ani vaši rodičia, ani spoločnosť, ani štát. Tak, ako by ste žili, ako by ste museli žiť, keby vás nik nerozptyľoval. Lenže vás rozptyľovali. Musíte sa zbaviť týchto vzorcov správania, ktoré vám nanútili, a musíte nájsť vlastný vnútorný plameň.