Ukážka z elektronickej knihy

© John a Therese Boucher, 2012

© Redemptoristi – Slovo medzi nami, 2024

Preklad © Lukáš Vaník, 2024

ISBN 978-80-8193-069-0

Venované Connie Reidyovej,ktorej ustavičné modlitby za jej deti

inšpirovali mnohých ľudí,

a Davidovi Thorpovi,ktorý stovky ľudí učil vidieť,

čo všetko môže Boh vykonaťpre ich dospelé deti.

Úvod

Spočiatku to nevyzeralo ako vážny problém. Barbarin syn Mike si po práci zvykol dať pár pív a cez víkend k nim ešte pridal pár ďalších. Stále si však dokázal udržať prácu a svojej rodine nosil domov výplatu. No počas posledných mesiacov sa to zhoršilo – a veľmi. Barbara sa všemožne modlila, no zdalo sa jej, že jej modlitby zostávajú nevypočuté. Napokon jej manžel navrhol, aby si vzali dovolenku a dopriali si od celej tejto náročnej situácie trochu odstup.

Odišli teda do Kalifornie. Tam, v mestečku San Juan Capistrano, si Barbara v jednej kaplnke vyliala srdce. Tentoraz však boli jej modlitby iné. Neplakala, no doslova pozdvihla svoje ruky – a s nimi aj svojho syna Mika – k Bohu so slovami: „Vezmi si ho, Ježišu. Vzdávam sa. Odovzdávam ti ho. Odteraz je tvoj.“ V tej chvíli jej srdce zaplavil Boží pokoj. Barbara sa po návrate domov dozvedela, že v deň, keď sa modlila, Mike nasadol do auta a vybral sa na prvé stretnutie Anonymných alkoholikov. Vďaka Božej milosti tam chodí dodnes a už pätnásť rokov nepije.

Ako rodičia máme občas o svoje dospelé deti obavy. A je to celkom prirodzené. Lebo hoci sú naše deti už dospelé, zdá sa nám to ako včera, keď sme ich držali v náručí. Pamätáte si, aký to bol príjemný pocit? Len si spomeňte na všetky tie chvíle, keď ste svoje dieťa dvíhali z postieľky, jedálenskej stoličky či autosedačky. A aj keď už bolo vaše dieťa príliš ťažké, aby ste ho mohli dvíhať a držať na rukách, stále ste si nachádzali spôsoby, ako mu prejavovať náklonnosť. Možno vám napríklad sedávalo na kolenách alebo vedľa vás. Neskôr ste si toto dieťa túlievali k srdcu, vozievali ho na rôzne miesta, dávali mu jesť, kupovali mu oblečenie a pomáhali mu s domácimi úlohami. Vykonaním každého takéhoto rodičovského úkonu sa medzi vami posilňovalo vzájomné puto.

Toto puto je dodnes súčasťou vašej identity – aj keď už odvtedy uplynulo veľa času a dnes má vaše dieťa už dvadsať, tridsať či štyridsať rokov. No vy si toto silné puto s ním chcete stále udržať – a to aj po tom, čo si z vášho domu vynieslo poslednú škatuľu so svojimi vecami.

To najťažšie robí Boh

To, že po tom túžite, je dobré. No teraz, keď sú vaše deti už dospelé, potrebujete nový prístup a nové stratégie, ktoré vám pomôžu udržať toto vzájomné puto, byť im oporou a venovať im pozornosť. Zvlášť preto, že ich potreby nás často presahujú. My, autori tejto knihy, sme presvedčení, že najdôležitejšou stratégiou je pozdvihovať naše dospelé deti v modlitbe k Bohu a vkladať ich do jeho srdca. Toto robíme preto, lebo naše deti sú v prvom rade Božími deťmi. Veríme tiež, že Ježiš, náš Spasiteľ, je ochotný pomôcť nám a urobiť to najťažšie za nás. S jeho pomocou dokážeme v modlitbe pozdvihovať svojich synov i svoje dcéry k Otcovi. A skrze modlitbu sa uvoľňuje Božia láska voči nám aj voči nim. V nej dokážeme vymeniť svoje obavy za lásku prameniacu z Božieho srdca. Keď pozdvihneme svoje dospelé deti k Bohu, keď sa ich pustíme a odovzdáme mu ich, on môže pohnúť horami obáv a znechutenia. A zároveň nás namiesto toho môže osviežiť a vliať do nás útechu a radosť.

V tejto knihe vás budeme povzbudzovať, aby ste sa často zastavili a prosili Ducha Svätého o vedenie. Aby ste sa odovzdali novej slobode, ktorú vám chce Ježiš darovať v modlitbe. Keď to budete robiť, cez Boží dar modlitby bude vo vás rásť láska, pokoj, múdrosť, trpezlivosť, odpustenie i radosť. Vaše modlitby tak prinesú mnohé požehnania: viditeľné i neviditeľné. Keď budete v Božej prítomnosti zakúšať Pánovu lásku a opateru, budete vedieť čeliť svojim zápasom s ťažkými pocitmi – so strachom či s pocitom viny. Vaše modlitby odovzdania sa stanú plodným nástrojom zrodeným z obetavej lásky a dodajú vám silu na budovanie lepších vzťahov s vašimi dospelými deťmi. Vieme, o čom hovoríme, pretože sa to stalo aj nám. Práve tento mesiac sme v modlitbe odovzdávali svoje obavy i svoj strach o našu najmladšiu dcéru. A Boh nato požehnal náš telefonický rozhovor o jej finančnej situácii. Báli sme sa ho, no nakoniec nám vniesol hlbší pokoj a svetlo do toho, ako sa popasovať s jej potrebami.

Takže nestrácajte nádej! Keď sa modlíme za naše dospelé deti, Boh uvoľňuje svoje dary a plody Ducha Svätého. Zasahuje do rodinného života. Ponúka nám novú blízkosť vo vzťahu s nimi. A v neposlednom rade nám pomáha vnímať naše dospelé deti ako dospelých spoločníkov na ceste do neba, kam celý život smerujeme. Aj keď sa naše deti trápia, sú v nebezpečenstve, alebo prestali chodiť do kostola, Božia láska k nim a k nám je neobmedzená a bezhraničná. A keď sa za ne modlíme v mene Otca, v prítomnosti Syna a v moci Ducha Svätého, Boh koná. Ba bude s nami, a to takými spôsobmi, aké si ani len nedokážeme predstaviť.

Očakávajme viac Božej lásky

Dick je príkladom rodiča, ktorý v modlitbe všetko odovzdáva Bohu. Asi rok sa dennodenne modlil za syna Erica a nevestu Carol. A keď sa dozvedel, že čakajú bábätko, začal sa modliť predovšetkým za nevestino zdravie. Raz v noci sa prebudil z tvrdého spánku s naliehavou túžbou pozdvihnúť Carol v modlitbe k Bohu. Pozbieral sa teda z postele, asi hodinu sa za ňu modlil a potom si šiel opäť ľahnúť. Ráno sa počas telefonátu so synom dozvedel, že tento mladý pár prežil spontánny potrat. Došlo k nemu presne vo chvíli, keď sa zobudil. Dick si s úžasom uvedomil, že mal podiel na súcitnej láske, ktorú Boh prechovával k jeho synovi a neveste.

Počas čítania tejto knihy sa stretnete s viacerými rodičmi, ktorí sa modlili za dospelých synov a dcéry. Spomeňme si na matku Zebedejových synov, ktorá v Matúšovom evanjeliu prichádza za Ježišom (pozri Mt 20, 20). Okrem nej poznáme aj iných svätých rodičov – napríklad svätú Alžbetu Setonovú (1774 – 1821), ktorá dobýjala nebo modlitbami za duchovné a morálne blaho svojich dvoch synov. A netreba zabudnúť ani na veľmi zbožných rodičov, akými boli Agostino a Stella Cabriniovci. Oni vychovali svätú Františku Cabriniovú (1850 – 1917), misionárku, ktorá sa vydala cez oceán do Ameriky, aj keď sa sami báli opustiť rodné mesto, v dôsledku čoho nedokázali nadobudnúť nejaký väčší majetok. Do tejto knihy sme však zaradili aj bežných ľudí, ktorí si pri pozdvihovaní detí k Bohu pomáhajú Písmom, ružencom, žalmami či dokonca fotografiami. A delíme sa v nej s vami aj s vlastnými poznatkami a skúsenosťami, ktoré sme nazbierali počas modlitieb za našich päť detí (ich mená sme pre zachovanie ich súkromia zamenili).

Prvých päť kapitol tejto knihy sa venuje modlitbám rodičov za novú lásku, za novú múdrosť od Boha, za novú nádej, za nové kristocentrické odpustenie a trpezlivejšiu dôveru k našim dospelým deťom. Ďalšie štyri kapitoly rozoberajú modlitby odvíjajúce sa od potrieb našich dospelých synov a dcér: za vedenie dobrého duchovného života, za nájdenie životného povolania, za posilu v nebezpečenstve a za ich trvalé šťastie. Posledná kapitola je o vzájomnej podpore rodičov modliacich za svoje deti. Každá kapitola sa končí otázkami na zamyslenie a návodom na konkrétnu „modlitbovú zručnosť“, ktorá nám má pomôcť rásť v modlitbe a stávať sa čoraz lepšími a láskavejšími rodičmi.

Tak teda začnime. Prinesme svoje dospelé deti k Ježišovi a vložme ich do srdca láskavého Boha. Pamätajme pritom na to, že s Ježišom je všetko možné. Odvážme sa vyprosovať a sprostredkovať našim deťom ešte viac Božej lásky. A potom naberme odvahu povzbudiť aj druhých, aby sa ešte väčšmi usilovali spoznať Božiu lásku – a aby ju nevyprosovali len pre svoje dospelé deti, ale aj pre svoje netere, synovcov a vnukov.

„Aj ja vám hovorím: Proste a dostanete! Hľadajte a nájdete! Klopte a otvoria vám! Ak niekoho z vás ako otca poprosí syn o rybu, vari mu dá namiesto ryby hada? Alebo ak pýta vajce, podá mu škorpióna? Keď teda vy, hoci ste zlí, viete dávať dobré dary svojim deťom, o čo skôr dá nebeský Otec Ducha Svätého tým, čo ho prosia!“ (Lk 11, 9. 11 – 13).

John a Therese Boucherovci

15. júla 2012,

162. výročie narodenia svätej Františky Xaviery Cabriniovej

Prvá kapitola

Modlime sa za to,
aby spoznali Božiu lásku

„Veď už nemá pätnásť,“ povedala Helen svojej priateľke.

„No veď práve. Jennifer má už dvadsaťtri a práve dokončila magisterské štúdium predškolskej a elementárnej pedagogiky, no odrazu si sem napochoduje s krikľavo ružovými vlasmi! Ako si to predstavuje? To čaká, že jej niekto dá prácu alebo ju vôbec pozve na pohovor? Alebo je jej to jedno? Momentálne som z nej poriadne otrávená.“

Čo poviete dcére s ružovými vlasmi alebo synovi, ktorý si nevie udržať žiadnu prácu? Ako reagovať na tridsiatnika, ktorý nevidí hodnotu manželstva a namiesto toho sa rozhodne žiť s partnerkou bez sobáša? Ako si poradiť s dcérou, ktorá nechce dať pokrstiť svoje deti alebo s nimi nechodí v nedeľu do kostola? Ako sa máme pustiť svojich obáv a názorov na ich správanie? A kde a ako sa za to máme začať modliť?

Cenné ponaučenie o tom, ako milovať svoje veľké deti, sme si raz vzali od Theresinho otca. Mal podstúpiť ďalšiu operáciu, počas ktorej mu mali lekári kvôli dialýze voperovať ďalšiu fistulu. Therese s ním šla do nemocnice a čakala pred operačnou sálou, kým príde na rad. Obaja si uvedomovali, že v tom okamihu jeho života bola preňho nebezpečná akákoľvek operácia, a tak sa spolu modlili. No Therese prekvapilo, za čo sa jej otec modlil. Neprosil Boha, aby jeho operácia dopadla dobre, ba ani za to, aby ju prežil. Menovite sa modlil za každé zo svojich detí a prosil Boha, aby im dal zakúsiť svoju lásku a ešte hlbšie ich vťahoval do života Cirkvi.

Naším východiskovým bodom je Božia láska

„Pochádzam z tej istej rodiny ako Kristus –
čo viac si môžem priať?“

— svätý Ján XXIII. (1881 – 1963)1

Pre nás, ktorí veríme v Ježiša Krista, je naším východiskovým bodom Božia láska. Ona je našou kotvou a naším vzorom pre každý vzťah v rámci našich rodín. Preto keď sa ocitneme na hraniciach ľudskej lásky, je ideálny čas obrátiť sa na Ježiša a modliť sa. Ak potrebujeme novú silu a múdrosť na to, aby sme dokázali milovať a preukázať svojej blúdiacej dcére lásku, môžeme poprosiť Ježiša, aby do života tohto nášho dospelého dieťaťa vstúpil on sám so svojou láskou a múdrosťou. Pre vás rodičov je práve toto najúčinnejšia stratégia. Vstúpiť do Božej prítomnosti. Pozdvihnúť syna či dcéru k nebeskému Otcovi, ktorého neprestajná láska presahuje i naše najsmelšie predstavy. Do tejto Otcovej všeobjímajúcej lásky nám dáva letmo nahliadnuť práve prorok Izaiáš:

„Neboj sa, veď ťa vykúpim,

po mene ťa zavolám ty si môj.

Keď budeš brodiť vodami, budem s tebou,

a keď riekami, nepotopia ťa,

keď pôjdeš cez oheň, nepopáliš sa

a plameň nebude horieť na tebe.

Pretože si drahý mojim očiam,

vzácny a ja ťa milujem,

vydám ľudí namiesto teba

a národy za tvoj život.

Neboj sa, veď som s tebou ja“
(Iz 43, 1 – 2. 4 – 5).

Keď budete uvažovať o láske nebeského Otca k vášmu synovi či vašej dcére, stačí, že si spomeniete na duchovné začiatky vášho dieťaťa – na jeho krst. Pri ňom ste svoje dieťa obetovali Bohu s prosbou o vodu nového života a olej spásy. Žiadali ste ho, aby sa dotkol jeho uší, očí a úst, a prosili ste ho, aby ho obmyl a zaodial svetlom – svetlom Ježiša, ktorý je svetlom sveta. V ten deň dostalo vaše dieťa Boží život. Bolo ponorené do života Najsvätejšej Trojice – do lásky Otca, do svetla Syna a do novej sily Ducha Svätého – a to nie len na daný deň alebo rok, ale navždy.

Keď ste svojmu malému dieťaťu dávali na čelo krížik, vyznávali ste tým, čo všetko Boh vykonal skrze Ježiša, nášho Pána a Mesiáša. A hoci ste možno neskôr tento dar vy alebo vaše dieťa poškvrnili alebo ho niekto z vás odignoroval, zakaždým, keď sa obrátite na Ježiša a modlíte sa za svoje dieťa, Boh vás počúva. Krstné vody sa rozčeria a Ježiš na vášho syna či vašu dcéru štedro vylieva svoju vykupiteľskú lásku. A počujú vás vtedy aj všetci svätí, ktorí boli v deň krstu prítomní pri krstiteľnici. Všetci títo svätí sa ustavične modlia za vaše dieťa spolu s vami. Oni vaše dieťa nikdy neprestali milovať. Preto keď sa modlíte, pripájajú sa k vám aj všetci svätí a modlia sa za to, aby sa na vašu rodinu vyliala Božia láska.

Pred niekoľkými rokmi nám jedného dňa s veľkým sklamaním v hlase zavolal náš syn Stephen. „Skúsil som všemožné zamestnania, no ani toto posledné nie je lepšie ako iné. Chcem s tým skoncovať,“ vyhlásil. Veľmi nás to znepokojilo a mali sme strach, že zvažuje urobiť niečo nebezpečné. A tak sa Therese ešte v ten deň obrátila na svätého Jána Neumanna a prosila ho o príhovor. Viete, náš syn sa narodil 5. januára, na sviatok svätého Jána Neumanna (1811 – 1860), a tak sme často tohto svätca prosili, aby sa zaňho spolu s nami prihováral. A neboli sme sklamaní. Už o týždeň nám zavolala jedna z našich dcér a oznámila nám, že v divadle, v ktorom pracuje, hľadajú na leto niekoho, kto by vyrábal a staval kulisy. „Myslíš, že by Steve mohol mať o to záujem? Teda že by všetko nechal tak a prišiel by sem?“ opýtala sa. Boh vtedy vypočul naše modlitby a nasmeroval Stephena k tesárskemu remeslu, ktoré sa napokon stalo aj jeho súčasným povolaním. No ešte dôležitejšie bolo pre nás to, že bol opäť šťastný a plný chute a nápadov – že bol opäť taký, aký býval, keď bol dieťaťom, Božím a aj naším.

Modlitba prináša znovuzrodenie

Ako rodičia sme svojim deťom dali telesný život, no môžeme im tiež vyprosovať duchovné znovuzrodenie. Keď boli ešte malými deťmi, žiadali sme pre ne krst; a niečo podobné môžeme robiť na každom kroku ich duchovnej a sviatostnej cesty. Prostredníctvom modlitby sa môžeme vrátiť k tejto dôležitej duchovnej úlohe, ktorú sme ako rodičia dostali. Môžeme sa odosobniť od svojich obáv a prosiť, aby Duch Svätý v našich deťoch nanovo uvoľnil dar života, ktorý dostali pri krste. Môžeme prosiť Boha, aby v ich dušiach obnovil tento nevysychajúci životodarný prameň. Vďaka Ježišovi môžeme dokonca očakávať, že táto sviatosť utíši našim synom a dcéram smäd. A hoci by trvalo mesiace alebo aj roky, kým vody krstu odplavia všetku sutinu, nemali by sme zabúdať na to, že Božia moc je skutočná. Nestrácajte teda nádej! Modlite sa, aby v duši vášho syna či vašej dcéry opäť zažiarilo Kristovo svetlo. A neprestávajte sa modliť.

Teraz si možno pomyslíte: „Ja sa takto nedokážem modliť. Veď ani neviem, či ma Boh vôbec počúva.“ Pamätajte však na jedno: pri krste vášho dieťaťa ste si obnovili aj vlastné krstné sľuby. Takže vzťah vášho dieťaťa s Bohom je už navždy prepojený aj s vaším krstom a vaším vzťahom s Ježišom. Ak váš duchovný život vyhasína, poproste o nové vyliatie Božej lásky do vášho srdca, ako aj do srdca vášho dospelého dieťaťa. Vstúpte do Božej prítomnosti. A potom Ježišovi povedzte: „Očisť ma, odpusť mi, obnov ma a pomôž mi žiť svoj vlastný krst. Zmiluj sa nado mnou, aby som pre každého člena svojej rodiny dokázal byť nástrojom tvojej lásky a tvojho milosrdenstva. Amen.“

Aký sen má Boh s nami a s našimi rodinami

„Preto zohýnam kolená pred Otcom, od ktorého má meno každé otcovstvo na nebi i na zemi: nech vám dá podľa bohatstva svojej slávy, aby skrze jeho Ducha mocne zosilnel váš vnútorný človek, aby Kristus skrze vieru prebýval vo vašich srdciach, aby ste zakorenení a upevnení v láske, mohli so všetkými svätými pochopiť, aká je to šírka, dĺžka, výška a hĺbka, a poznať aj Kristovu lásku, presahujúcu každé poznanie, aby vás naplnila Božia plnosť celá. A tomu, ktorý mocou, čo v nás pôsobí, je schopný okrem tohto všetkého urobiť oveľa viac, ako prosíme alebo chápeme, tomu sláva v Cirkvi a v Kristovi Ježišovi po všetky pokolenia na veky vekov. Amen.“

— List Efezanom 3, 14 – 21

Svätý Pavol vo svojom Liste Efezanom opisuje, akou láskou nás Boh miluje a aký život chce v nás a medzi nami vypestovať. Boh predovšetkým sľubuje nový život všetkým pokrsteným – teda aj vám a vašej rodine. Snažte sa teda nájsť a získať tento Boží život – tým, že sa budete usilovať napĺňať víziu života rodiny, ktorej členovia sú pretváraní na Kristov obraz. Hľadajte Ježiša všetkými možnými spôsobmi. Nech sa vám Duch Svätý stane duchovným kompasom, ktorý vám bude ukazovať smer k nesmiernej dobrote Boha a Božej prítomnosti vo vašej rodine. Modlite sa so svätým Pavlom. Položte k Ježišovým nohám najhlbšie zákutia vášho srdca, vaše vzťahy, všetky vaše radosti a zvlášť vaše žiale. Jadrom Božej lásky je Trojica osôb, ktoré majú medzi sebou vzťah a ktoré nás priťahujú k nim i k sebe navzájom.

Kristus vo vašej rodine prebýva aj vtedy, keď v niektorom z jej členov nevidíte Božiu lásku. Aj keď sa modlíte cez slzy, môžete sa rozhodnúť vyplakať sa v Ježišovej prítomnosti. On je kľúčom k pochopeniu šírky a hĺbky Božej lásky. Tým si môžeme byť istí, pretože, ako sa píše v 34. žalme, „Pán je pri tých, čo majú srdce skrúšené, a zachraňuje zlomených na duchu“ (Ž 34, 19). A tak, či už máte obavy a strach, alebo nie, vždy vzývajte Ducha Svätého a proste ho, aby vás ešte väčšmi zakorenil a upevnil v Božej láske k svojej rodine. Boh vám potom skrze Ducha pomôže – a to aj celkom novými spôsobmi.

Koniec ukážky