Babička

Aj v tlačenej verzii.

Objednať si môžete na stránke

www.fragment.sk

Ďalšie e-knihy v edícii:

Robinson Crusoe

Gulliverove cesty

Petr Prouza

Babička – e-kniha

Copyright © Fragment 2011

Všetky práva sú vyhradené.

Nijaká časť tejto publikácie sa nesmie rozširovať

bez písomného súhlasu majiteľov práv.

1. kapitola

B abička Magdaléna Novotná žila spokojne vo svojej rodnej dedinke Olešnici, kde ju všetci dobre poznali a vážili si jej rozvahu a múdrosť. Pokojný kolobeh dní v podhorí Orlických hôr však zmenil list od jej najstaršej dcéry Terézie. Obsahoval naliehavú prosbu, aby sa babička natrvalo presťahovala do ich nového bydliska na Starom bielidle pri Ratibořiciach. Jej manžel Ján Prošek prijal službu u tamojšej kňažnej Zaháňskej a aj ona bude v zámku zamestnaná, takže by sa jej babičkina pomoc veľmi zišla.

Babička dlho váhala, až sa nakoniec rozhodla, že dcére pomôže. Z Ratiboříc prišiel konský povoz a pohonič na koč naložil veľkú maľovanú truhlicu, dôležitý kolovrátok, pár ďalších batožín a aj košík so štyrmi žltými kuriatkami a plátenné vrecko s dvoma mačiatkami. Rozcitlivená babička sa rozlúčila so svojimi najbližšími susedmi a so slzami v očiach opustila rodnú viesku.

Tu na Starom bielidle, ako sa nazýva osamelý, nevysoký domček v údolí neďaleko rieky Úpy, deti veselo poskakovali a nedočkavo čakali príchod doteraz neznámej babičky. Keď povoz konečne dorazil, babičku vítalo celé osadenstvo – pán Prošek, pani Terézia, pomocníčka Betka s malou Adelkou v náručí, najstaršia vnučka Barunka, chlapci Janko a Viliam, a nesmeli chýbať ani dva veľké psy Sultán a Tyrl.

Babička sa v novom domove rýchlo udomácnila a postupne prevzala chod celého hospodárstva do svojich rúk. Na starosť si vzala najmä pečenie chleba v kuchynskej peci. Keď piekla ona, bol to hotový obrad, ktorý sa deťom veľmi páčil. Navyše, každé vnúča dostalo voňavý bochníček plnený slivkami či jablkami. No pozor! Každá omrvinka chleba, čo spadla na zem, musela sa zodvihnúť. A keď ich bolo za hrsť, hodili sa rybám, mravcom či vtáčikom v lese. Babička dozerala aj na poriadok na dvore. Keď sa napríklad Barunka zdráhala zodvihnúť na ceste husie pierko, hneď jej babička pripomenula staré príslovie: „Dobrá gazdinka pre pierko aj plot preskočí.“

Babičkina izbička sa večer či za zlého počasia stala tým najobľúbenejším miestom detí. Barunka mala navyše tú výsadu, že spávala s babičkou v jednej izbe, kde vedľa veľkej pece, dvoch postelí pozdĺž stien, ťažkého stola z lipového dreva a kolovrátku pri okne najviac sa vynímala veľká maľovaná truhlica. Tam bolo pokladov, ktoré priťahovali detskú zvedavosť! A dolu v truhlici ležala krásne vyžehlená babičkina bielizeň a šatstvo. Tam sa deti prehrabávať nesmeli. Keď však mala babička dobrú chvíľku, o každom kúsku im čosi pútavé povedala.

2. kapitola

V lete vstávala babička o štvrtej, v zime o piatej ráno. Pomodlila sa a dobrú hodinku priadla na kolovrátku a pritom si pospevovala ľudové pesničky. Potom vyšla na priedomie so slamienkou plnou zrna pre hydinu. To bolo znamenie pre všetky zvieratká na Starom bielidle. V chlievikoch zakrochkali prasiatka a zabučala krava, pribehli sliepky aj s kohútom, kŕdeľ husí s malými húsatkami, klbko mačiatok sa babičke obtieralo o nohy, okolo nedočkavo krúžili holuby a Sultán s Tyrlom bujaro poskakovali a poštekávali.

Raz sa babička na obidva psy veľmi nahnevala. Ako dvaja šialenci sa v noci podhrabali pod kôlňu a roztrhali desať malých žltých húsatiek. Babička vlastným očiam neverila a potom sa veľmi rozčúlila. Vtedy prvýkrát zašla skoro ráno k dcére do izby. Keď ju pán Ján uvidel, aká je bledá a plače, veľmi sa vyľakal, že vari Barunke sa čosi hrozné stalo či zlodeji vykradli celú komoru. Keď sa dozvedel, čo sa prihodilo, s úľavou sa usmial, ale vinníkov musel, samozrejme, potrestať. Sultán a Tyrl dostali ťažkým bičom pár poriadnych rán na pamiatku. Odvtedy sa psy húsatkám radšej zďaleka vyhýbali a aj babička im odpustila.