Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Martina Bejvlová

Útěk

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Útěk

Martina Bejvlová

Zveřejněno se souhlasem internetového magazínu Amberzine
http://amber.zine.cz

Corwinovy spisy 98

Vážený čtenáři!

Tento příběh vlastně vznikl docela neobvykle. Několikrát jsem si přečetla úžasné dílo Rogera Zelazného o Amberu a zarazilo mně tam mnoho věcí. Například podrobnosti o životě paní Jasry. Podle jejích slov byla zasvěcencem poškozeného Vzoru, ale přitom se učila Umění od paní Dary ve Dvorech, které jsou teritoriem Logru. A asi mi dáte za pravdu, že paní Dara určitě neměla s poškozeným Vzorem nic společného. Také narážka na to, že Sharu Garrul byl kdysi Jasřiným mistrem byla podivná. Ve světle těchto skutečností se určitě nezdá být pravděpodobné, že Brand a Jasra se seznámili přesně tak, jak si myslel Rinaldo s Merlinem. O těchto problémech jsem se dala do řeči na loňském Avalconu s jednou slečnou. Diskuze byla zajímavá a asi po čtvrté skleničce vína z ní vypadlo, že ona má k dané problematice trochu užší vztah než kdokoliv z nás. V mírném alkoholovém opojení přiznala, že je pochází přímo ze Dvorů a je příbuzná paní Dary a zároveň velká obdivovatelka Rinalda, se kterým se už jednou setkala. Knížky pana Zelazného znala podrobně a potvrzovala jejich přesnost. Uznávám, že jsem byla nejdřív ohromena, ale podala mi důkazy, které mě zcela přesvědčily. A tak jsme se loni domluvily, že se pokusíme o pátrání, jak to přesně s Jasrou bylo. Vzala mě do Dvorů, na Kasfu a dostali jsme se i na Amber. Bohužel, jak paní Dara tak i paní Jasra se s námi zcela odmítly bavit. Rinaldo na nás dokonce sprostě křičel (nevím co, nerozuměla jsem tomu a má přítelkyně mi to odmítla přeložit.) Ale pomohla nám paní Fiona, velice šaramantní dáma, která nás doprovodila jak do Worku, tak do Jasřina rodného města. Bohužel, většina aktérů tohoto příběhu je už po smrti a mnoho podrobností jsme se dozvěděli z dobových novin a knihy "Svatba mé dcery", kterou po zkáze Obra vydala Jasřina matka. Také jsme získaly podrobné svědectví někoho z okolí paní Jasry (jméno pochopitelně neuvádíme) Neručíme tedy za autentičnost dialogů, ale příběh se zhruba udál tak, jak je zde zapsáno.

Seděla v rohu Modré místnosti u počítače a snažila se budit zdání, že pracuje. Nedalo jí to moc práce. Ctihodný Moudrý Rukhua Guo, který měl dnes strážní službu, si četl a muž v cele dělal, že si ničeho nevšímá. To ale nebyla pravda. Ve skutečnosti cítila, že ji od doby, kdy vešla do místnosti, pozorně sleduje. Samozřejmě ji poznal, ale nevěděl, co se děje.

Rukhua Guo netušil, že se ti dva znají. Nebylo na tom nic zvláštního, jejich románek trval jen pár týdnů, ale hlavně to bylo těsně před tím, než začala chodit s nejmladším z Moudrých, ctihodným Rakumem. Ten byl neuvěřitelně žárlivý a většina jejích bývalých, a nebylo jich zrovna málo, se k ní raději na veřejnosti přestala hlásit. S Moudrým si nebylo radno zahrávat.

Její přítelkyně nedokázaly pochopit, jak to dělá, že k ní žádný z jejích odložených milenců nechová zášť. Spíš naopak, svými milostnými dobrodružstvími si získávala přátele všude tam, kde se jí to jednou mohlo hodit. Proto když se po škole objevily zvěsti, že jeden Moudrý odhalil v přípravném ročníku amberského špeha, který je v současné době držen v zajetí v podzemních laboratořích, stačilo pár telefonátů starým známým a několik schůzek při svíčkách a dozvěděla se vše, co potřebovala. Byla mladá, schopná, cílevědomá a vymyslela plán. Proto teď seděla tady a napjatě sledovala Rukhua. Protože na tom, co se teď stane, závisel její osud.

Asi po páté se zeptala počítače na přesný čas. Odpověděl jí klidně a znovu se zeptal, zda ho nemá stále zobrazovat na monitoru. Rázně to odmítla. Stále byla ještě klidná, ale přesto v ní začínalo hlodat. Co když to nezabere? O pár vteřin později se ale situace prudce změnila.

Rukhua se začal vrtět. Nejdřív nenápadně, pak už zcela zřetelně. Zbledl a na tváři se mu objevila bolestivá grimasa. Teď to přijde! Bude mít Rukhua dost času, aby jí vyhodil a zabezpečil místnost a nebo se bude muset dát rychle na ústup? Sklonila se ke klávesnici a dělala, že píše. Vyšlo to! Rukhua se kolébavě se rozběhl na chodbu.

"Skončete práci a zamkněte místnost!," zakřičel ještě v běhu a zmizel v chodbě.

Neodpověděla. Pomalu vstala a došla k cele. Teď přišla její chvíle. Také vězeň se zvedl.

"Co se mu stalo?" zeptal se chraplavě.

Bylo znát, že dlouho nemluvil. Podle záznamů v počítači, které si před chvilkou vyvolala, nedostali z něj jediné slovo od té doby, co ho zajali.

"Zbylo mi ještě trochu Elixíru vášně a pravděpodobně omylem se mu ocitl při obědě v čaji," pronesla ledabyle.

Bylo vidět, že ho to pobavilo. Elixír koupili spolu před rokem na trhu od nějakého kupce. Těšili se na společnou vášnivou noc a ten chlapík jim vylíčil jeho účinky tak vábivě, že neodolali. Byl bez vůně a bez chutě, takže ho část bez sebemenšího podezření něčeho špatného nalili do vína. Poté, co po dvou dnech přestal úporný průjem, pokusili se muže z trhu najít, ale k jeho štěstí se jim to nepovedlo. Každopádně účinky Elixíru byly náhlé, zdrcující a nezapomenutelné, přesně, jak kupec sliboval.

Bylo vidět, jak vězeň zavzpomínal. Potěšilo ji to.

"Bude mít docela honičku, nejbližší toalety jsou o patro výš. Schodiště je zapečetěné, takže musí výtahem. Docela je mi ho líto," pokusila se ho pobavit.

"To nemusí," zašeptal.

Bylo vidět, že ho mluvení namáhá.

Chvilku bylo ticho, dolehla na ně realita situace.

"Skoro se tě bojím zeptat, proč jsi přišla."

"Mám otázku. Prý jsi z Amberu a prošel jsi Vzorem. Je to pravda?"

Bylo vidět, že váhá.

"Proč to chceš vědět?"

"Neboj, nepatřím k nim. Vymyslela jsem plán, jak tě odsud dostat a jak zahladit stopy. Ale záleží to na dvou věcech. Jestli jsi prošel Vzorem, jsi syn krále Oberona. Moc se v amberských záležitostech nevyznám, proto má první otázka tedy zní. Jsi LEGITIMNÍM synem Oberona?"

"Nevím, o co ti jde, ale už nemám co ztratit. Ano, jsem legitimní syn. Ale v budoucím následnictví nebudu hrát moc důležitou roli, mám příliš mnoho starších sourozenců."

"To vůbec nevadí. A teď druhý dotaz. Pokuď tě zachráním, jsi ochoten se se mnou oženit a mít dítě, nejlépe syna?"

Polknul.

"Holo co?"

"Co to proboha vyvádíš?"