Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Simona Kotlárová

Pravoslavné kláštery, 2. část

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Pravoslavné kláštery II.

Simona Kotlárová

2.1. Srbská oblast - úvod

Počátky mnišství lze v případě Srbska těžko přesně vymezit, jelikož v historii se území Srbska značně měnilo. Proto se bude tato část práce držet oblastí obývaných Srby v historicky doložených částech, jako je území dnešního Srbska, Kosova, Přímoří, Černé Hory a části Dalmácie.

Obecně lze říci, že srbské mnišství má svůj specifický charakter, který mu vtiskla nejen minulost, ale také geografické umístění a mentalita.

V tomto případě nenalezneme tak často monastýry ve městech, prakticky až na vyjímku Gračanice a "Vavedenje" v Bělehradě, jsou umístěny mimo civilizaci, vysoko v horách či v dolinách uprostřed kopců, schovány v hustém lesním porostu, např. Sopoćany, Dećany, Manasija a mnohé jiné. Tím jsou snad srovnatelné s kláštery cisterciáků a v neposlední řadě i s ruskými monastýry na severu Rusi. Dalším specifickým prvkem je v tomto případě i role panovníka v donátorství, které je pro srbské mnišství typické. Snad to souvisí i s dalším prvkem, kterým je sepjatost srbských mnichů s národem, kteří tak vždy projevovali zájem o národní tradici, kulturu.

* * *

2.2. Od sv.Nauma u Ochridu do Nemanjićů (do r.1168).

Po známém vyhnání žáků Cyrila a Metoděje z Velké Moravy, se jedni z nich, sv. Naum a sv.Kliment dostávají do oblasti osídlených jižními Slovany - Srby na Ochrid. Nutno poznamenat, že Metoděj, ještě před odchodem na Velkou Moravu byl mnichem a igumenem v monastýru Polichronion u Kizika, poblíž Propontidy, kde žilo kolem 70 mnichů; ovšem po nich již zde mnišský život končí, jejich žáci totiž byli vesměs diakoni, kněží a anagnosti, kteří pouze tlumočili, vyučovali Slovany a křtili je. Také sv. Naum byl 7 let učitelem.; někteří žáci věrozvěstů se dostávají i do Dalmácie a Chorvatska. Ovšem to ještě není určující pro počátek mnišského života v této oblasti: existuje několik teorií o počátku mnišství v této oblasti - jedna předpokládá, že ihned po přijetí křesťanství se počaly stavět monastýry, dle jiné teorie pro to ještě nebyly podmínky a připouští toto hnutí pouze v přímořské oblasti, kde by mohl být vliv řeckých a rumunských starců, další teorie předpokládá, že ještě v 10.stol nebylo křesťanství považováno za státní víru, tudíž nemělo takové zakotvení, které by podporovalo existenci monastýrů. První křtění Srbů proběhlo r.867, ovšem hlavní vlna křesťanství přišla až s již zmiňovanými věrozvěsty, další a definitivní pak proběhla za sv.Sávy. Je možné, že mnišství přichází do Srbska z Konstantinopole přes Bulhary, což dokládá ornamentika, známá z bulharských rukopisů, případně koptských a arménských, které jsou patrné i na chrámu monastýru ve Studenici. Jedna z teorií však předpokládá, že první monastýry vznikají až ve staré Rašce (území dnešního Kosova) v 2. pol. 12.stol. a teprve ve 13.stol. se objevují první srbští mniši v Makedonii, po jejím ovládnutí Srby.

Za prvního zakladatele koinobitického mnišstva v Srbsku je považován sv. Kliment, který tak vytváří první skupinku mnichů již v 10.stol. u Ochridského jezera. Název tohoto monastýru však nezůstal zachován, pouze se předpokládá, že to byl sv.Pantelejmon. Na něj pak navázal sv. Iovan Rilský (jeho současníky byli sv. Prochor Pčinský a Joakim Sarandapolský). Zde také byla patrně i slovanská univerzita, odkud se šířila slovanská písemná kultura, chrámové zpěvy, umění, které se dostává až na Kyjevskou Rus; zde také vzniká ochridská archiepiskopie, která je po vzniku srbské archiepiskopie r.1219 velkým konkurentem v historii srbské pravoslavné církve (pokud bychom udělali menší skok v historii tak např. v létech 1528-1555 se po zničení Pećského patriarchátu snažila tuto instituci dostat pod svou správu).

Téměř celé 11. - 12.stol. putovali řečtí mniši skrze Makedonii do západní Evropy. Všechny monastýry, které byly v Starém Srbsku u Skoplje v tomto období založeny, byly řecké, podobně jako i klérus.

Poněkud jiná situace byla v Přímoří, kde byl patrný vliv italského západního mnišstva, i když se připouští i vliv řecký, jelikož např. v Apulii bylo celkem dost pravoslavného mnišstva. Přesto, že byly bohoslužby v těchto monastýrech v slovanském či latinském jazyce, kostely i monastýry měly charakter katolický. O zdejších srbských monastýrech se zmiňuje Dukljaninův "Zerčanský letopis", o kterém se dříve myslelo, že je z 12.stol., ovšem dnes převládá názor, že je ze 13.stol. V Dalmácii lze vidět první snahy o šíření mnišství již v 5.stol. a již v průběhu 11.stol. se rozmnožily na tomto území benediktýnské kláštery, jejichž největší koncentrace byla v severní Dalmácii. Teprve se vzrůstem slovanského živlu i v monastýrech sebou pochopitelně přinesla i slovanskou bohoslužbu, Latinizované obyvatelstvo těchto krajů nahlíželo na slovanský jazyk údajně nepřátelsky. Takto proběhlo několik etap latinizace Přímoří. Důležitou se stala barská synoda r.1199, kde se rozhodlo, že kněží se nesmějí ženit, musí se holit a nosit tonzuru. Tak se zde objevují benediktýnské řádové kláštery, např. sv.Petra v Trebinji, monasterium sanctorum martyrum Sergii et Bocchi, spadající do 11./12.stol.

Mnišský život v Pomoraví bylo pod silným vlivem Byzance, o čemž svědčí monastýr sv. Pantelejmona, sv. Prokopije, které pocházejí z 11.stol.

Velký počet monastýrů v Jugoslávii, jako Gračanica, Sv.Georgij, Sv.Nikola v Dabu, Savina, Orachovica, dokazují, že mnišství se dosti rozvíjelo již v době přednemanjićské (název podle panovnického rodu Nemanjićů).

* * *

2.4.

Sinaité, první srbští kosmopolité.