Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Zbyněk Čáp

Stmívání

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Stmívání

Stmívání

Zbyněk Čáp

Pád do tmy, aneb Velmi přerostlý prolog knihy Návrat legend.

V epizodní roli účinkují lidé rasy Bewagi!

Za hranicemi paměti tří generací lidstva je dost prostoru pro tisíce romantických představ. Co to jsou fakta... Dnes můžeme za cenu dlouhého hledání v archivech zjistit, zda byla před sedmi sty let první jaderná zbraň svržena na Hirošimu, nebo na Hitlera a proč. Ale jenom naprostý šílenec by se dobrovolně vrhl do oné staletími navršené kopy žvástů, domněnek a náhodných faktů, aby zjistil, zda japonští ninžové skutečně skákali deset metrů vysoko...

Harold Modrozub, šéfproducent epického seriálu Barbar Sirocco

Začalo to velmi pohádkově. Kdysi dávno se jeden zcela obyčejný mladík v pravý čas podíval na správné místo. Následkem toho se do několika let stal nejmocnějším mužem planety Země a časem i vesmíru, nadaný právem si tu a tam povykládat nad šálkem čaje se samotným Bohem. Tuto čest předal i svým dědicům a pod jejich správou se Země stala velmi pohodlným a bezpečným místem pro život.

Všichni rozumní lidé si říkali, jaké to bylo štěstí, že si Bůh tehdy vyvolil pro kontakt normálního muže a ne nějakého megalomanského pošuka. Těch zbývajících čtrnáct si v průběhu dějin tiše myslelo, že Petr Kalous až tak normální nebyl a že by se bez těch božských dýchánků žilo rozhodně lépe. Všichni ti škarohlídi se honosili stylovou korunou, genetickým odkazem prvního z císařů a spornou ctí, dostávat od Boha příkazy, o jejichž plnění se nediskutuje...

Ale konec konců, hlavně že je Země bezpečným a pohodlným místem pro život a hlavní město Praha je její výkladní skříní.

Na první pohled vypadá téměř stejně jako před sto lety. I jako před pěti sty lety. Vždy jen a pouze dynamické moderní velkoměsto. Na druhý se však dá zahlédnout jisté zmenšení zastavěné plochy. V historii prosperujících měst nevídaná věc. A na třetí podívání lze říct, že jediné co prodělalo změnu k lepšímu, je Císařský palác. Před několika málo týdny byl na počest korunovace nového císaře oplášťován prakticky nezničitelnou vrstvou čistého diamantu. Jeho obvyklý lesk tisíců oken se ještě zvýšil a navenek tahle paráda hlásá moc a slávu Říše, přesně tak, jak si kdysi dávno přál její zakladatel. Vždyť co se Říši může rovnat! Jediná dosud přežívající inteligentní rasa známého vesmíru dodneška osídlila planety u stovek sluncí a miliardy jejích příslušníků si nikdy nezapomenou připomenout si významná výročí svých vládců, beze stopy ironie či vzdoru. Ale tohle je jen zdání...

Jen první pohled.

Druhý pohled však také neukáže nic.

Chceme - li zjistit pravdu, musíme zamířit přímo ke špici pyramidy zvané císařská vláda.

* * *

Začalo to nedlouho po korunovaci Petra III. Skončilo jednání Velké rady a příslušníci vlády se loučili se svým vládcem uctivými úklonami, zatímco herold rázným a hlasitým; "císař odchází!" upozornil členy širšího dvora shromážděné přede dveřmi. Piet de Rijk, nedávno ještě admirál, dnes císař Petr III. se však na nikoho nedíval. Rychlým krokem opustil jednací sál, proběhl předsálím a zmizel. Za ním poněkud volněji vyšli i ostatní členové rady. Předsálím se rozlehl šum hlasů, když dvořané začali zjišťovat od členů užší vlády otázky jednání. "Císař oznámil novou kolonizační politiku," vysvětlil jim všem kníže Philips, toho času premiér, jinak dědičný správce provincie Australia. "Říše si nemůže dovolit ustrnout. Jestliže není možné humánními prostředky donutit k migraci svobodné občany, přestěhujeme obyvatelstvo Nadějí."

"Ty lenochy? Devadesát pět procent z nich v životě nepracovalo," ušklíbl se kdosi.

"Uvidíme... Podrobnosti plánu upřesním, prosil bych pány barony z měst, kde jsou čtvrti Naděje s více než třemi miliony obyvatel, aby mne následovali do jednacího sálu." Jeho zvací příkaz se rychle rozšířil celým předsálím a část jeho osazenstva se přesunula do sousední místnosti. Phillips byl nějaký netrpělivý. Začal mluvit ještě dřív, než se všichni pořádně usadili: "Přátelé. Jak všichni nejlépe víte, stává se situace v Nadějích kritickou. Jejich zásobování, přestože je omezené na nejzákladnější míru nutnou k udržení života, je stále dražší. Lidský materiál, který je v nich uklizen, navíc pomalu degraduje. Původně byly navrženy jako dočasné útulky pro lidi bez zaměstnání. Dnes v nich však v průměru žije už devátá generace lidí, jejichž jediným zaměstnáním je a vždycky byl, pobyt v Naději. Jsou to, abych použil výstižný lidový výraz, 'flákači z povolání'. Ke všemu mezi nimi samotnými vzrůstá nespokojenost. Poslední případy pokusů o nepokoje ve vídeňské, káhirské a montevidejské Naději byly potlačeny jen s použitím síly, to nemluvím o incidentu v Melbourne," krátce se zamračil, "kde se rabujícím hordám dokonce podařilo proniknout do vnějšího města. Jediným řešením je rozptýlit je do neškodných skupinek. Je vyloučené, abychom je rozpustili mezi normální občany. Tím by se nic nezměnilo, neboť bychom je tak jako tak museli živit. Jediným smysluplným řešením je deportace. Budou dáni k dispozici správcům pohraničních světů. Tam budou rozptýleni po dostatečně velkém území, v přiměřeně malých skupinkách, které se chtě nechtě budou muset zabývat zemědělstvím, protože druhou eventualitou pro ně bude hladomor."

"Vždyť o zemědělství nemají ani potuchy. To je posíláte rovnou zemřít!"

"Budou včas a důsledně vyškoleni. Další dotazy?"

"Co když se nějaká taková skupinka vyzbrojí a začne vydírat sousedy?"

"Bude nad nimi prováděn běžný dozor."

"A co když..." Dotazy pokračovaly.

* * *

Velitel císařské stráže měl dokonalé instrukce. Do místnosti za zády jeho mužů nesmí nikdo vstoupit, neboť císař medituje a nepřeje si být rušen. Nikdo ho nesmí vyrušit ani komunikátorem. Byla to však pro stráže snadná, až nudná služba. Nikdo nechtěl riskovat a zkoušet, co by se v takovém případě s narušitelem stalo.

Místnost za dveřmi však byla prázdná. Je pravda, že do ní císař vstoupil, leč sotva se zavřely dveře, vlastnoručně aktivoval přenosové zařízení. Ovládání tohoto teleportu bylo zcela utajené, hlášení o přenosech se nikam nezaznamenávala a nikdo kromě císařů neměl tušení, kam je vlastně zaměřen. Vynořil se v obrovském sále kdesi hluboko ve sklepech. Místnost byla dokonale klimatizovaná, tak aby zaručila co nejdelší výdrž pokladům, které skrývala. Byly to knihy, statisíce knih. Stovky knižních regálů byly dokonale metodicky roztříděny. Autoři, témata, překlady téhož díla do různých jazyků a v neposlední řadě i zájem, který v zakladatelích knihovny vyvolaly. Dělení podle zájmu bylo nejhrubší. Jen do dvou skupin, modré a žluté. Modrá sekce byla důsledně používána. Přestože do knihovny chodil vždy jen jediný člověk, za ta staletí její existence byly v běhounech vyšlapány skutečné stezky. Zato žlutá byla téměř panensky netknutá. Přesto dnes císař zamířil právě do ní. Ale ač se zde tělo Petra III. ocitlo poprvé, jeho božské vědomí už zde muselo být poněkolikáté. Výsledky předchozích návštěv však nebyly příliš povzbudivé, neboť císař vnímal vesmířanovu nechuť. Přesto sáhl do regálu. Ne po něčem konkrétním, jen tak naslepo. Vytáhl knihu, otevřel ji kus od kraje a začal číst. Kupodivu ho děj zaujal. Celý život byl vojákem, na romantiku a fantazie si nikdy nenašel čas. A snad právě proto se chytil. Epizodka o odstrkovaném mladíkovi, který se nenadále projeví jako mocný muž s neobvyklou schopností měnit realitu... Jak že mu říkají? Mág? Bleskově knihu prolistoval a sáhl po další. A po další. V každé knize žluté sekce se dříve či později objevil někdo, ovládající tuto schopnost. Někdy jich dokonce bylo víc, ve spolupracujících či soupeřících skupinách. Vysvětlení tohoto fenoménu nebylo nikde podáno. Síla, kterou se daní muži a ženy učili používat, prostě existovala... Pocítil náhle, jak se probralo vědomí vesmířana. 'To není nic divného, můj lid dokázal něco velmi podobného také,' prohlásil Bůh.

"Ano, ale lidé tím nevládnou, pokud jim nepomůžeš. Nevěřím, že by to v minulosti šlo a nyní to jen atrofovalo."

'Ty tomu nevěříš. Miliardy tvých poddaných také ne. A přesto se tyto knihy vydávají a ve velkém množství prodávají přes šest století. Vždyť tuto část knihovny si vynutil už legendární Martin Věrný, snad jsi nezapomněl o koho šlo.'

"Samozřejmě že ne, byl to přítel mého vznešeného předka. Ale co na nich může být tak zvláštního?"

'Ty se ptáš? Nahlédl jsi jen do jedné a už to tě donutilo přečíst si ji od začátku až do konce. Lidé milují tajemné a nevysvětlitelné věci, nikdy sis nevšiml?'

* * *

Uběhlo několik let...

Pozemských.

* * *

"Jak dlouho bude trvat oprava?" dotázal se velící kadet Qe.

* * *

"Dekódovat."

"Rozkaz pane, provedeno."

* * *