Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Shigor Birdman

Pouštní vlk

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Pouštní vlk

Pouštní Vlk

Jiří "Shigor Birdman" Matyskiewicz

Publikováno s laskavým svolením autora

Zdroj http://www.shigor.mysteria.cz,

Tam také najdete další povídky a romány

"Já ti asi rozbiju hubu!"

"Kašlu na tebe, Maliku, synu Zalkora! Jdu pryč! Už tě mám plné zuby!"

"Ty děvko! Pojď sem! Pojď sem! Já tě snad zabiju!"

Ze stanu, ze kterého se hlasitá hádka ozývala už nějakou dobu, ven vyběhla mladá dívka. Spíše vyletěla, málem strhla celý stan. Ze stanu se dál ozývaly nadávky jejího rozzuřeného muže. Sorakena na něj kašlala. Slyšela za sebou výhružky, že už si pro ni jde, a že jestli se okamžitě nevrátí, tak ji zabije. Nebála se, že by se to stalo. Začínala totiž zrovna prašná bouře. Nijak vážná, ale přesto dost nepříjemná, takže každý s kouskem rozumu zůstal skrytý ve stanu. No já v něm rozhodně nezůstanu, pomyslela si hořce. Já totiž rozum nemám. Kdybych měla, nevzala bych si před rokem toho pitomce, který má tu drzost a říkat si chlap. Nevyběhl by za mnou, ani kdyby bylo lepší počasí, kdyby zrnka letícího písku neštípaly do tváře. Je to lenoch, hlupák a zbabělec. Kde já pitomá nechala oči, nebo spíš mozek, když jsem si ho brala za manžela, lamentovala v duchu.

Omotala si šál kolem tváře, aby se ochránila před bodavým pískem, který vichr rozfoukával po celé poušti. Ruce ukryla uvnitř svých šatů a rozhodným krokem vykročila ke kraji tábora, s větrem v zádech. Nebylo to poprvé, co takhle utíká. Potřebovala hodinku dvě o samotě. Bude si nadávat, bude snít, jaké to mohlo být. A pak se nakonec zase vrátí, což jí nejvíce mrzelo. Jednou mu uteču nadobro, slibovala si už tolikrát. Příště! Ještě jednou a nechám ho, ať si shnije...

A to se předtím zdál úplně jiný. Nesplňoval její dívčí sny do písmenka, ale vždy věděla, že na toho pravého, vysněného, nikdy nenarazí. Malik se jí zalíbil, přitahoval ji, choval se k ní mile, dával jí občasné dárky. Dvořil se jí takhle skoro rok. I jejímu otci se zalíbil a když jednou otec Sorakenu popíchnul, že by pomalu měla myslet na ženicha, protože bude už brzy plnoletá, rovnou mu řekla s nevinným výrazem, že si přece bude brát Malika, tak proč takové poznámky? Ale brzy po svatbě, kterou jim s takovou slávou vystrojil otec v její rodné vesnici Tal-Maha, zjistila, že zdání ji zklamalo. Byla mladá a nezkušená, ale přece jenom mohla mít víc rozumu, říkala si pak mnohokrát. Když se objevil občas, jednou za měsíc či dva a strávil s ní několik hodin, neměla čas zjistit, jaký je doopravdy. Všechny špatné stránky jí zůstaly utajeny. Hořce vzpomínala, jak kdysi vyprávěla kamarádce: "Sice mu chybí některé klady, které by podle mě chlap měl mít, ale na druhou stranu, nemá žádné větší chyby." Kamarádka, už dva roky vdaná, se jí přímo vysmála. "To si jenom myslíš, holčičko. Jakmile tě dostane, budeš se divit, jak moc těch špatných vlastností má," řekla jí prorocky. "Jsi do něj zamilovaná, i když nechápu proč, a láska je skoro vždycky slepá. Ale je to tvůj život, já ti do něj mluvit nemůžu. Jenom doufám, že pak nebudeš litovat."

A všichni bohové na nebesích vědí, že litovala. Už svatební noc jí zklamala. Panenství se ukázalo jako něco, co jí klidně mohlo zůstat až do smrti. Takové ponížení a bolest! Ještě že je to jenom svatební noc, říkala si. Ale opět se díky své nezkušenosti zmýlila, protože manželské povinnosti, o kterých slýchávala takové bajky, se ukázaly tou nejodpornější činností, jakou poznala a kterou musela přetrpět skoro každou noc, pokud se Malik neopil tak, že nebyl schopný plnit svou část. Její manžel, kterého dřív tak obdivovala, se ukázal jako typický pitomý chlap, kterých znala z vesnice spoustu. Vlastně ne. Malik byl mnohem horší, než většina těch, které znala. Rychle zjistila, že je to lenoch a násilník. Sám by nejraději nedělal nic a pokud nebyla dost rychlá, zmlátil ji. Poprvé dva dny po svatbě, když se mu večer odmítla odevzdat. Zmlátil ji a znásilnil. Neměla nikoho, kdo by se jí zastal. V Malikově kmenu neměla žádného přítele. A když měsíc po svatbě kmen opět dorazil do Tal-Mahy, zjistila, že její otec zemřel na následky zranění, které mu způsobil při lovu divoký býk. Vypadalo to, že je do smrti odsouzená k dřině, nadávkám a bití.

Vytí bouře v ní probouzelo strach. Vždy jednou za čas se trochu nadzvedla a oklepala ze sebe navátý písek. Nechtěla skončit zaživa pohřbená. Doufala, že bouře už brzy skončí. Musí skončit.

Natočila se tak, aby zachytila zvuk co nejlépe. Někdo jí volal...

"Sestřičko..."