Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Jiří Franěk

Psšimpanzi

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Psšimpanzi

Psšimpanzi

Jiří Franěk

IDEOVĚ ZÁVADNÁ POVÍDKA Z ÚSTAVU, KDE SE "LÉČÍ" ROZUM

(c) Šup´s Samizdat 1996

reedice 2002

(c) PALM KNIHY www.palmknihy.cz

Ideologický Uwwodnik:

Začněte ropnými vrty trčícími z moře. Začněte programem na obranu státu a flotilou betonových lodí. Vyhlaste smrt Filipíncům. Nastartujte dynamo. Kupte šest Packardů a jednoho Studebakera. Nechte si vybělit slaměný klobouk a vyžehlit bílé kalhoty. Jste-li košer, dohlédněte na to, abyste měli židovský pohřební obřad - nevyjde dráž než jiný. Určitě si kupte žvýkačku, osvěží dech. Jste-li pilotem střemhlavého bombardéru, překontrolujte si padák.

A samozřejmě si zajděte do kina na bombardování čínského města Chungking. Když si odmyslíte ten hluk a kouř, je to docela pěkné. Když lidé řvou bolestí, zacpěte si uši. To řve pouze nepřítel! V průběhu roku zahájí provoz pět nových blázinců.

Vánoce letos kvůli válce dřív nebudou.

A tak dělejte cokoli, buďte čímkoli, co vás napadne, protože bláznivé je všechno.

Nikdo nepozná rozdíl.

Norman Miller

Saarině

#1: Kdo jde se stádem, skončí jako beefsteak. Kdo však jde mimo - či dokonce proti stádu...?

Opatrně zaklepu na kameny. Pak vložím prsty do mezery, odklopím horní, to je jen deska, odstrčím krychli dole a vchod je volný. Pohlédnu hrdě na Ulfa, on to tak dobře nezná, vstupujeme. Přitahuji si dvě židle, Ulf na mě zasyčí, jo, byly to poslední dvě, s nelibostí mu jednu přenechávám. Usedáme, vytahujeme povinná psychoschemata. Sestra na mne přísně pohlédne, ne, není to na mě, je to na Ulfa, který sedí za mnou, zase mu chybí příslušný list. Sakra... Chci mu pomoci, obracím se, když se znova ozve klepání na kameny. Vyděšeně na sebe s Ulfem pohlédneme. Protože dnes, na svátek svaté Longthreny, konvertují psšimpanzi na psy jen pokud jsou tři. A já s Ulfem jsme Psšimpanzi...

Slavnosti svaté Longthreny vždy začínají přípravou Hostiny. Sestra zvedne obočí, když vidí náš pětimetrový stůl, nacpaný různou zeleninou, kily masa, brambor, rejže, koření, olejů... Uklidní se teprve po dlouhé době, kdy už je jasné, že z toho pečlivým okrájením doopravdy získáme onu jednu předepsanou pánev. Zatímco se peče, smaží, nastává úklid. Sestra vztekle zavrčí, Školníkův dvojník pěkně odflák čištění trouby. -A co ty spečený kola?!, vybafne. Skočím po rejžáku, jsem tu ještě krátce a jen Privilegovaní smí pomáhat v kuchyni. Zuřivě drhnu, zalezlý v obří troubě, je tu vedro, měsíce v africe, a Lvi, divocí, tiší Lvi, a nepřetržitě vymýšlím plány, jak se prodrat mým žigulíkem do Švýcarska.

Musím se dostat přes Zelenou hranici, přes hory, ty Alpy, dostat se za Školníkem, utek před čtrnácti dnama, ten mi pujčí pár desítek tisíc franků, a zbytek už půjde jak po másle. Musíme se totiž s Ulfem dostat do Států! Ech....

Kroužím rejžákem po nerezovým vnitřku trouby, vzadu se ještě cosi peče a Ulf, ta hlava vyfetovaná, vleče pytel s odpadky ke kontejneru, jen Sniffie sedí v klidu v koutě, zrousanou písečnou hlavu bezvládně opřenou o kachlíkovou zeď. Sniffie je vždycky v klidu. Je jí teprv osmnáct a už ví o Světě víc, než my všichni tady dohromady. Už to prostě zná. Vždycky jednou za čas se přijde nakrmit a umejt, a pak sedí v koutě a je jí všechno fuk. Sedí, v rozedranejch džínách, čínský kecky naboso a starý, vytahaný tlustý triko. Tak chodí celej rok, v létě, v zimě. Počasí je jí taky fuk. Všechno je jí šumák. Sestra na ni hledí dost vztekle, kazí morál, ale jsme tu prostě Otevřený Zařízení. Tak co? A pak, když to už nejmíň čekáme, prostě se sebere a zmizí zase zpátky do svýho Kanálu, kde bydlí, do Tepla a do Snů.

Kolem cimbuří krouží Denní Netopýři, když se ozve Zvon. Začíná mumraj. Ošetřovatelé kmitají jak motorový myši, vypouštějí z klecí všechny ty properníkovaný trosky na svobodu. Slavnosti svatý Longthreny, Den, kdy se vypouští Džin z lahví. Začíná Karneval.

Ztěžka stoupám po schodech v obludné pětimetrové masce Brontosaura, ve výklenku metají Doperníkovaní kostky. Ti už jsou na dně, už se potopili až na úroveň Normálních. Nedokážou už nic než hrát kostky, karty, žvanit, nebo se trhaně zmítat do jejich Pernikářských Průhledných Rytmů. Shit...Vleču se, ocas se mi zachytává o balvany trčící ze stěn, dohání mne HysTerka Jessie se svým věčně dychtivým ksichtem, pořád na cosi čeká, už to musí přijít, každou chvíli, nepřichází to, ale HysTerka Jessie se nenechává otrávit.

-Jůů, ahoj, Sänje, to jseš fakka ty?

Neodpovím, na just. Nemůžu totiž dejchat. Mizí, a já mám radost. HysTerka očividně Neví...

V sále už je většina Masek, koukám kolem a Heráková princezna tu není, Saarina je venku, na hlavě čelenku, -Kup si mě, kup si mě, budeš mit Millenku! Medovou palici přeříznutou vejpůl pruhem bílý látky , ta samotná Holka...

Jsem v klidu, vrátí se. Jako pokaždý.

Jsem rád, že se mi povedla ta brontosauří vize, nikdo mě nepoznává. Masky nesmí vědět, že jsem Psšimpanz, ohrozilo by to celou tu mou Cestu. Musím do Států!!! A vpředu na pódiu se kymácí a zvolna otáčí obří kamenná socha svatý Longthreny, ozářená bodavým, ledově fialovým světlem.

Jen v koutě sedí Sniffie. Masku nemá, Sniffii jsou masky fuk.

TESTUJEME OPALOVACÍ KRÉMY.

x x x

x x x

x x x

x x x

2 14