Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Simona Kotlárová

Historický přehled 18- Novověké šlechtické rody

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Historický přehled 18 - Novověké šlechtické rody

Simona Kotlárová

Rodové erby

Erbovní znamení se nám dochovala z kronik okolo roku 1300, avšak první náznak erbovních znamení pochází již ze 12. století. Podle pověstí mohl člověk získat erbovní znamení ve válkách, na turnajích, v boji s divokými zvířaty. Šlechtický titul s erbem bylo možné získat i za věrné služby na panovnickém dvoře.Dnes je obtížné hledat původ mnoha erbovních znamení. K rozluštění stáří a vývoje erbů nám slouží věda zvaná heraldika, která dále bádá kromě ve vývoji šlechtických erbů i v oblasti městských a církevních znaků.Zpočátku si šlechta přivlastňovala erbovní znamení bez jakýchkoliv zásahů panovníka, později však panovník na jejich přidělování dohlížel prostřednictvím heroldů, kteří vytvořili přesná pravidla.Nedílnou součástí erbu je štít, který původně sloužil na ochranu bojovníka pro orientaci v bitvě se na štít maloval symbol, který můžeme rozlišit na kusy heroldské (geometrická znamení) a kusy obecné (zvířata a různé předměty). Další významný prvek na erbu představuje přilba, která se později stává neodmyslitelnou součástí, bývá posazená na štítě. Na přilbu se připevňoval klenot, mezi přilbou a klenotem pak byla točenice ze dvou různobarevných stuh. Místo točenice se často používalo i korunky. Zadní část přilby zakrývala látka zvaná krydla (staročesky fafrnochy).Během 16. století ztrácí štít ve výzbroji vojsk své původní poslání, avšak nadále se ho používá k prokázání urozeného původu. Společenské zařazení majitele erbu určuje přilba starou kolčí přilbu používá nadále drobná šlechta, novou stříbrnou helmu se zlatou mříží používají páni, zlatou panovník. Společenské postavení majitele erbu se vyjadřovalo i korunkou. Polepšení se projevovalo i dělením erbu. Hodnost majitele erbu u různých řádů mohla být vyjádřena stuhou či řetězem, vyšší šlechtické rody přidávaly k erbům ještě štítonoše v podobě lidských nebo zvířecích postav.

Páni z Boskovic

Erb pánů z Boskovic: na štítu je znázorněn stříbrnou barvou hřeben v červeném poli, v klenotu na přilbici polštářek a dvě zkřížené dubové haluze.Jeden z nejvýznamnějších panských rodů na Moravě. Za jeho zakladatele je označován praotec Valen, který dostal na počátku 13. století rytířský erb od krále Přemysla Otakara I.Mezi významné představitele boskovické linie patří Václav, který se roku 1465 stal zemským hejtmanem a zasloužil se o to, aby se zápisy do zemských knih psaly česky místo latinsky. Z Václavových potomků jsou známi především dva synové, Jaroslav a Ladislav. Jaroslav, ctižádostivý a nadaný politik ve službách krále Matyáše, byl roku 1485 křivě obviněn a následně popraven za zradu krále. Ještě známější byl bratr Ladislav, který se stal roku 1496 nejvyšším komorníkem a zároveň důvěrným rádcem krále Vladislava II. Po smrti bratra Jaroslava se věnoval rodinným statkům. Vytvořil velké panství, které se rozkládalo od Moravské Třebové a Litovle až do oblasti řeky Horní Moravice. Boskovicové vlastnili velké množství statků a panství, stáli v popředí šlechtických rodů a své prvenství si udrželi až do konce 16. století, kdy rod vymírá postupně po meči.

Bruntálští z Vrbna

Erb Bruntálských z Vrbna: ve znaku je umístěno šest zlatých lilií na modrém poli, klenot je tvořen sloupem, který je prostřelen šípem. Ne všichni příslušníci rodu používali tento klenot, často byl místo sloupu toulec nebo paví péra. Na moravském zámku v Holešově navíc erb podpírají dva štítonoši v podobě gryfů (pták Noh).Tento šlechtický rod pochází ze Slezska. Roku 1241 bojovali členové rodu s Tatary v bitvě u Lehnice. Teprve v 15. století získávají pánové z Vrbna statky na Opavsku a roku 1506 je jim dědičně přiznán Bruntál. V této době se Bruntálští z Vrbna prosadili mezi přední panské rody na Moravě.Za stavovského povstání v letech 1618 až 1620 se osudy tohoto panského rodu rozcházejí. Někteří z rodiny se horlivě povstání zúčastnili, jiní se chovali opatrněji a zajistili si slušnou budoucnost. Příkladem je Jiří Bruntálský a Hynek Bruntálský, první skončil ve vězení, druhý v emigraci. Opakem byl Václav Bruntálský, který zůstal za povstání věrný císaři, byl povýšen do císařského stavu, zajistil tím rodu další existenci a stal se zakladatelem větve, která žila na Moravě až do 20. století.

Páni z Budova

Erb pánů z Budova: znak je dělen na tři červené vodorovné pruhy ve stříbrném poli, přičemž počet pruhů není přesně jistý.Původně český vladycký rod, který neoplýval velkým bohatstvím. Ověřeným předkem byl Purkart z Budova, jenž byl majitelem tvrze Budov na Karlovarsku a dalších okolních vesnic. Rodinu teprve proslavil její nejznámější člen Václav Budovec z Budova (1551 - 1621). Studoval na pražské univerzitě, v západní Evropě, cestoval a znal mnoho cizích jazyků. V Čechách se stal obhájcem zájmů české evangelické šlechty a jednoty bratrské, měl největší zásluhu na vydání Majestátu císaře Rudolfa II. o náboženské svobodě. Roku 1607 byl povýšen do panského stavu, koupil Mnichovo Hradiště a stal se zakladatelem zdejšího zámku. V čase stavovského povstání stál na čelném místě a nesl odpovědnost za boj proti Habsburkům. Po bitvě na Bílé hoře neuprchl, zůstal v Praze a byl zatčen. 21. června 1621 byl popraven na Staroměstském náměstí. Rod Budovců vymírá v průběhu 17. století.

Páni z Cimburka

Erb pánů z Cimburka: patří mezi tzv. mluvící erby, protože naznačuje jméno svých nositelů, v tomto případě zobrazuje cimbuří. Cimbuří bývalo různě uspořádáno, někdy pod sebou, jindy zase střídavě, i počet řad nebyl ustálený. Vždy ale byly zachovány barvy, červená a stříbrná. V klenotu se nacházel buď klobouk s cimbuřím, nebo psí hlava.Starý moravský panský rod s kořeny v Čechách, který z počátku vlastnil hrad Cimburk, nedaleko Kutné Hory (12. století). V roce 1358 hlavní větev rodu získává městečko a tvrz Tovačov, takže se tento moravský rod začal nazývat Tovačovskými z Cimburka. Pýchou rodiny se staly především dvě osobnosti. Jan Tovačovský z Cimburka (1416 - 1464), který byl horlivý vyznavač Husova učení, představitel utrakvistické šlechty na Moravě a především v době bezvládí na Moravě obstál jako schopný hejtman (1437 - 1460). Druhou výraznou osobností byl jeho starší syn Ctibor (1439 - 94), který se proslavil jako politik a úspěšný válečník, podporující krále Jiřího z Poděbrad. Zastával i úřad moravského hejtmana a nejvyššího kancléře království. Zasadil se o uzákonění češtiny jako jediného úředního jazyka na Moravě. Jeho dílo vešlo do historie právní literatury pod názvem Tovačovská kniha.Na počátku 16. století tento moravský rod vymírá po meči.

Černínové z Chudenic

Páni z Dražic

Harantové z Polžic a Bezdružic

Páni z Hradce

Jan Žižka z Trocnova

Páni z Jenštejna

Kinští

Páni z Klenové

Kolovraté

Krajířové z Krajku

Páni z Kunštátu

Páni z Landštejna

Lažanští z Bukové

Páni z Lichtenburka

Páni z Lichtenštejna

Páni z Lipé

Páni z Lobkovic

Páni z Ludanic

Páni z Martinic

Páni z Pardubic

Páni z Pernštejna

Páni z Riesenburka

Páni z Rožmberka

Páni z Rožmitálu

Slavatové z Chlumu a Košumberka

Smiřičtí ze Smiřic

Páni ze Sovince

Šlikové

Páni ze Šternberka

Páni ze Švamberka

Švihovští z Rýzemberka

Thurnové

Trčkové z Lípy

Páni z Valdštejna

Páni z Vartemberka

Páni z Velhartic

Páni z Vřesovic

Zajícové z Hazmburka

Páni ze Žerotína

LITERATURA:

Mysliveček Milan: Erbovník aneb kniha o znacích i osudech rodů žijících v Čechách a na Moravě, II., Praha 1997

Erbovník aneb kniha o znacích i osudech rodů žijících v Čechách a na Moravě,I., Praha 1993