Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Denny Newman

Studená koupel

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Studená koupel

Studená koupel

Denny

Publikováno s laskavým svolením autora

Zdroj http://www.trefik.cz/moricvil/index.asp

Po podzimní obloze to prohulákala kometa, v tůňce zaklel Rákosníček, rybáři začali vyjíždět na večerní lov. Soumrak přišel nenápadně, jako každý večer, mlha opanovala hladinu. Seděl jsem v křesle na terase a pozoroval oblohu, spojoval souhvězdí a popíjel mléčnou dráhu. V rádiu vyzpěvoval Lenny Krawitz. Večer jak jsem si ho představoval. Jenže neexistují vysněné večery, stejně jako platí, že pocit pohody je jen dočasný nedostatek informací. Něco zahvízdalo vzduchem, ozvalo se mocné žblunknutí a pak úporné plácání do vody. Asi jako když se topí Titanik. Za chvíli z mlhy nad hladinou vystoupilo stvoření podobné vodníkovi. Samozřejmě pouze za předpokladu, že i vodníci mají samičky, protože můj vodník byl oblečený jenom do náramku a že je to spíš vodnice bylo patrné na první pohled.

"Aha," řekl jsem oduševněle, "Je tady nějaká šance, že jsi jenom výplod mojí fantazie?"

"Takhle to ale vůbec nemělo dopadnout," řekla na oplátku vodnice. Dospěl jsem k závěru, že ani moje fantazie nemůže být natolik zvrhlá, aby mě naservírovala tohle."

"A jak to mělo dopadnout?" zajímalo mě, protože jsem měl pocit, že právě v tomhle okamžiku nic nedopadá, spíš že se začíná rýsovat zajímavá zápletka.

"Spletla jsem si planetu. Měla jsem zahnout u Saturnu doleva a nějak se mi to popletlo."

"Ano, planetu. Proč na mě tak koukáš?"

"Popravdě řečeno, na téhle planetě není zrovna normální, když se po nocích promenádujou u vody nahatý holky."

"Proč?", položila mi celkem zásadní otázku.

"Když o tom tak teď přemýšlím, vlastně ani nevím,¨ přiznal jsem, "ale asi to bude mít něco společného s morálkou, nebo něco na ten způsob.

Dívka pokrčila rameny, stiskla cosi na svém náramku a najednou byla oblečená. Do džínů a do košile.

"Je to trošku nepohodlný," řekla.

"No, my vlastně ještě používáme spodní prádlo, abych řekl pravdu," dodal jsem.

Mlčky si ke mě přisedla, sklonila hlavu a stáhnula si rukou z vlasů vodu.

"Jestli tě ještě můžu poprosit," navrhnul jsem, "kdyby jsi si mohla zapnout tu košili."

"To je taky takový obyčej?" zajímalo jí, když zápasila s knoflíky.

"Není to trochu složitý?"

"Je."

"A tobě se líbím s košilí, nebo bez košile?"

"Ale..."