Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Jan Vávra

O loupeživém hraběti Habartu Lopatovi

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

O loupeživém hraběti Habartu Lopatovi

Jan Vávra

Publikováno s laskavým souhlasem autora.

Ukrytý v hlubokých Šumavských hvozdech stával na skalnatém ostrohu v ohbí řeky Blanice pevný a nedobytný hrad Hus, určen ke střežení Zlaté stezky. Po ní se do Čech od pradávna dopravovala sůl a zpět do Němec pak zlato na její nákup. Proto se zvala Zlatou. Jak šel čas, význam hradů opadal a i Hus se stal opuštěným. Ne však na dlouho. Jako své sídlo si jej vybral loupeživý rytíř Habart Lopata a tak se význam Husi obrátil. Na místo střežení stezky před loupežníky poskytoval jim úkryt.

Dlouho se pak toulali krajem, přepadali pocestné a malé vesnice. Jednou přišli v hlubokém lese k jakési chatrči, kde bydlela stará, ošklivá ženská.

"Tfuj, babo. To jsem se tě lek. Co si zač? Čarodějnice?"

"No, no, panáčku. S tebe taky nesálá zrovna mírumilovnost. A i kdybych byla čarodějnice, myslím že se s loupežníkem snadno domluvím a třebas mu i pomohu a poradím."

" Oho, babo. Jak by jsi chtěla mne pomoci."

"Obdaruj ubohou stařenu a já ti povím co tě čeká. Jsem přece čarodějnice."

Habart byl zrovna v dobrém rozmaru a ač byl lapka, nebyl skrblík a hodil stařeně dva dukáty.

Habart přihodil ještě stříbrný náramek osazený několika drobnými kameny.