Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Honza Matúšek

Povídky

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Povídky

Povídky

Honza Matúšek

Publikováno s laskavým svolením serveru Texty

Zdroj http://www.inext.cz/texty

Moucha

Žena

Doprostřed vřavy vstoupila jakási žena. Ta sice neměla s celou věcí nic společného, nicméně se zdálo, že všemu rozumí, a proto jí kde kdo nechal, aby si dělala co chce. (Byli ovšem i takoví, kteří protestovali prostým kopnutím, nebo jen hrubou nadávkou, čímž si u ní moc přízně nezískali.) I tak se stačila prodrat až k samému jádru věci. Neomaleně se totiž postavila: Nohu trochu povystrčila, takže byla skoro celá obnažená - povytažena z krátkých šatů a ruce si zkřížila na hrudi, jakoby byla pánem celé situace. Kabelka jí visela přes rameno, takže vypadala jako prostitutka, neboť její rty byly tučně a až neúměrně nabarveny na červeno, najednou z kabelky vytáhla zápisník a tužku. Psala a psala. Chtěla sice navázat na to, co psala již předtím, ale nešlo to, neboť rukopis, ač byl její, byl velice nečitelný - a to jí rozlaďovalo - nemohla se na nic soustředit - přitom jí žduchla strašná spousta lidí, které ani neznala a ani nechtěla znát, jelikož co s těmi lidmi měla společného ?

Rozhovor na skládce

Kůlna

I. Kapitola

II. Kapitola

Zvláčen a uchlácholen takovými chvílemi jsem si sedl na špalek a spokojeně jsem naslouchal zvukům okolo, kterých nebylo mnoho a pořád mě zarážela skutečnost, že neslyším žádné známky lidského chování - třeba kroky - ano - to mně mátlo a k tomu mi pak vyvstal podivný pocit, že já - majitel stavení - jsem uzamčen v kůlně na dříví - cítil jsem, že nevím co si počít - ne - já jsem měl jednu možnost, ale ta byla tak bezduchá, že jsem jí od samého začátku přesouval na samý konec, nechtěl jsem na ni myslet - tak mi byla protivná -, že jsem samou nervozitou málem spadl ze špalku, na kterém jsem seděl obrácen k sekerám. Ano, myslel jsem na to, že si sekerou prosekám cestu ven, jenže má mysl ještě nebyla připravena na takové rozhodnutí, ještě pořád ve mně převládal pocit, že se vše rychle a bez problémů vyřeší, aniž bych musel rozsekat svou milovanou kůlnu, jejíž oprava by mi zabrala spoustu dnů, které bych mohl věnovat, třeba i pomalému získávání zásob. Nechtěl jsem na to myslet, opřel jsem si hlavu o jiný, vyšší špalek a na chvíli jsem si zdřímnul.

III. Kapitola

Vyšel jsem tedy z kůlny, abych celou situaci důkladně obhlédl - stromy se vlály ve větru a slunce se již chystalo zapadnout za slunečnou horu, i zpěv ptáků pomalu utichal, krajina za kůlnou se přikrývala do nejasného polštáře šerosvětla a zdálo se, že vše je v pořádku a že se vůbec nic nezměnilo, že vše zůstalo při starém - v tu chvíli mi bylo dobře, i přes to jsem se vydal - sekeru jsem držel pevně ruce - na obchůzku zahradou a kolem domu. Nic zvláštního jsem ale neshledal.

IV. Kapitola - závěr

Potíž

Znovuzrozen

Zbytečné probuzení

Lady

Mezi snem a skutečností

Poučení o moru

Osamělý bůh