Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Richard Šusta

Všechno to sežrali!

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Všecko to sežrali!

Richard Šusta

Zveřejněno s laskavým souhlasem autora. Zdroj: www.susta.cz

povídka publikovaná v Černém lotosu číslo 20 (2000)

Zápolil se zákeřnou otravou, která si zotročila jeho tělo a zaklela mu krev v zamořenou tekutinu podobnou těžké vodě v atomovém reaktoru. Vyháněl ji zuřivým bičováním asfaltu botaskami, vykašlával ji bolavými plícemi při útěku serpentinami lesní silnice, sípavě vdechoval studený jarní vzduch a vyčerpáním skoro vrávoral, a přesto se štval jako blázen, úměrně své bídné náladě.

"Chcípni, šmejde!" udeřila Áťu mučivá vzpomínka a ve vteřině zmařila jeho úsilí. Nedával pozor, šlápl do výmolu, zapotácel se a vypadl z rytmu běhu. Zastavil se. Hlava se mu točila jako kapičky deště, s nimiž si vysoko ve vzduchu pohrával večerní vítr. Opřel se o sloupek výstražné značky 'cesta jak had' a zadíval se na temně šedou oblohu plnou vody. Široce otevřenými ústy zachytával drobné krůpěje a naslouchal dunění svého zmučeného srdce, dál uhánějícího setrvačností víc jak dvě stě třicítkou.

Nenáviděl jedy ve svém těle. Proměnily ho v robota na dálkové ovládání a marně se jim vzpíral v duelech bez pravidel; pokaždé prohrál a udělal vše požadované. Kdyby ho aspoň nutily k něčemu smysluplnému; třeba brát drogy, desinfikovat si hrdlo destiláty či házet mince do automatů, našel by si určitě spřízněné druhy stižené podobnou kletbou. Neměl to štěstí. Trpěl osamělou a potupnou závislostí, zcela nehodnou muže - šílel po Sylvě, blonďaté manekýnce ze sousední chaty, která se zajímala hlavně o kilogramy a hořekovala, že se nikdy nemůže najíst dosyta. Nosila se světem houpavou chůzi a měřila si ho zelenýma kočičíma očima a roztomilým nosem, tak trochu pršákem, jenž jí propůjčoval netuctový vzhled a báječně se vyjímal na fotografiích v módních časopisech - sportovkyně v mikroplavkách, decimetr látky za pět tisíc; vampíra v lesklé kombinéze se smyslnou rtěnkou a ještě smyslnějším pohledem; podnikatelka spasená deodorantem sama před sebou a pižmovým parfémem před okolím.

Áťovo prokletí začalo první ráno nového tisíciletí, hned po skončení oslav Silvestra, když mu pod deku vklouzla nahá a žádostivá Sylva. Vášnivě přijal a závist mu na oplátku zaklela jeho kamarády z chatové osady v šakaly, hladově vyhlížející jeho zkázu. Nečekali dlouho a nacpali se až k prasknutí už koncem února, kdy Sylva naposledy vzplála, tentokrát ve stylu vadné projekční výbojky. Její finální objetí zpočátku oslnilo vášní a vpůli skončilo explozí jedovatých slov, které se zarývaly pod kůži jako otrávené střepy. 'Chcípni, šmejde!'

"Vratislav od rybníka, zvaný Áťa s měkkým ť," parafrázoval ji. "A jdu se odbahnit."

"Tady ne! Jdi jinam! Neplaš vážky!" vyhrkla Yva a rozpřáhla ruce.