Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Václav Pravda

Rion- Dobrodružství v Morini IV

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Rion - Dobrodružství v Morini IV.

Václav Pravda

Probudil jsem se zalitý potem. Možná ve mně ještě doznívaly zbytky večerního vzrušení. Vstal jsem, umyl jsem se a vzal si čistý oděv z nepřeberných zásob mých předchůdců. Netrvalo dlouho a kněžna se probrala. Zavolala mne do své ložnice. Pátravě si mne prohlédla a když v mém výrazu nenašla nic zvláštního, upokojila se a začala si stěžovat : "Zdál se mi prostě příšerný sen, příšerný ! Viděla jsem v něm hada, se kterým jsi zápasil přímo v tvém pokoji. No hrůza ! Ten had byl tak silný a velký, nikdy jsem podobného neviděla ! Jako živý byl ten sen."

"A jak to dopadlo, má paní?"

"Nevzpomínám si," zklamaně vzdechla kněžna, "jenom si pamatuji, jaké jsi měl v tom snu svaly. Máš takové i ve skutečnosti? Pojď ke mně."

Přistoupil jsem k lůžku a naklonil se ke kněžně. Netrpělivě mi rozšněrovala halenu a sesmekla mi ji z ramen. Zatnul jsem svaly na paži. Kněžna mne pohladila, zmáčkla a znovu přejížděla prsty podél celé mé paže. Začínaly se jí lesknout oči. Popotáhla mne za ruku, až jsem se převážil mezi nadýchané krajky pokrývek. Nedočkavě strhla svůj noční úbor a pokynula mi, abych se svlékl úplně. Zkušenou rukou mi hmátla do rozkroku a stejně jako s paží, pohrávala si nyní s mým tuhnoucím mužstvím. Ležel jsem na zádech stejně jako včera a stejně jako včera si mne dychtící kněžna osedlala. Vlnila se a pohyby jejího vnitřního svalstva mne uváděly do extáze. Její vášni jsem prostě nestačil a v několika záškubech těla jsem do ní vychrlil vše. To ji ještě více rozdráždilo a během chvilky i ona sténala slastí. Chvíli jsem ještě dráždil nalité dvorce jejích bradavek, ale když se její dech zklidnil, odstrčila mou ruku a rázně vstala.

Slíbil jsem a rozhodl se zjistit co nejvíce o následcích včerejšího souboje. Zašel jsem za správcem.

"Jak se ti zamlouvá služba?"

"Ale já..." zatvářil jsem se odmítavě.

"No?"