Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Lukáš Krivošík

Anjel smrti

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

ANJEL SMRTI

Lukáš Krivošík

Zrcadlo rubriky Povidky sci-fi sekce Neviditelného psa,

http://pes.internet.cz/scifi

Päť veľkých lámp svietilo na operačný stôl a ostré lúče ich umelého svetla oblyzovali sterilné biele steny. Chirurgické nástroje ležali dokonale zoradené na podnosoch, ale Kohn ich nepotreboval. Využíval prístroje, o akých by väčšina chirurgov mohla len snívať, takže si vystačil aj bez asistencie inštrumentárky. Mužovi na operačnom stole nimi práve otváral lebku.

Kohn by sa snáď aj rozosmial. Mal teraz moc nad človekom, osobujúcim si celý život moc nad inými. Rozosmial by sa, keby sa mu pri spomienkach na minulosť nenatískali do očí slzy a žiaľ.

Musí teraz počkať, kým prístroj neodsaje z povrchu mozgu všetku krv. Všimol si, ako na dlážku dopadla slza. Presne takú uronil vtedy, pred tridsiatimi piatimi rokmi na železničnej stanici v Novákoch, na Slovensku.

Snežilo. Padajúca kvapka sa vtedy stratila medzi hustými vločkami. Iba priehlbinka v snehu ukázala miesto, kam dopadla. Vtedy 14-ročný Manfred Kohn ju uronil z ľútosti. Patrila dvom davom, zhromaždeným pred stanicou. Jeden mal práve nastupovať do vlaku a ďalší sa sem proste len prišiel na nich pozrieť. On bol v tom nastupujúcom a pri pohľade na tých druhých uronil

slzu. Patrila im a ich ľahostajnosti. Cez deň títo ľudia u Kohnovcov nakupovali a v noci im kameňmi vybíjali okná. Jeho najmladšia sestra Jena ho poťahala za kabát a spýtala sa, prečo plače.

Nevedel jej odpovedať, rovnako, ako jemu nevedeli rodičia odpovedať na otázku, prečo ich teraz všetkých odvádzajú na stanicu, čakajúc na vlak do neznáma.

Vo svojom veku nevedel pochopiť ešte veľa vecí. Prečo na nich všetci kričia: judengesindl, potkany, svine židovské...? K čomu sú tie ozbrojené stráže, muži v čiernych uniformách s modrou páskou na ruke, s čiernym dvojkrížom v bielom kruhu? Myslí si niekto, že ten dav asi stovky nováckych mužov, žien, starcov a detí niekam utečie!?

Gardistický veliteľ Bachratý, vypasené prasa, ktorému otec napriek všetkému niekoľkokrát pomohol, sa teraz len smeje popod fúzy. On a jeho muži si o chvíľu medzi sebou rozdelia aj majetok Kohnovcov.

- Elektráreň, pomyslel si. Ale načo tu potom potrebujú Židov?

Hoci ho už dávno nevidel.

"Takže mládež, kto je chorý?" Spýtal sa familiárne.

"Ja prosím", osmelila sa Jena.