Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Václav Semerád

Neviditelný boj s mimozemšťany

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Neviditelný boj s mimozemšťany

ing. Václav Semerád

(přednáška na setkání scifistů RAUCOnu 2000)

V žánru Science fiction vzniklo obrovské množství různých literárních a filmových děl a dokonce i počítačových her, které sem musíme rovnež počítat, kde je hlavním nosným námětem konflikt s mimozemskými, nebo přinejmenším nepozemsky vyhlížejícími bytostmi. Úmyslně nepoužívám slovo civilizace, neboť se tu velice často jedná o konflikty na úrovni jiné než civilizační.

Začněme dnes již naprosto klasickou knihou H.G.Wellse Válka světů, jejíž námět se neustále opakuje v nových a nových kreacích. Jistě všichni víte, oč jde. Zemi napadnou sveřepí mimozemšťané (u Wellse ještě klasičtí Marťané) a začnou domorodcům, tedy nám, šeredně zatápět. Tak ostatně začíná i spousta jiných knih, filmů a počítačových her. Samozřejmě, po tomto velice podobném úvodním INTRO se to může začít podstatně lišit. Někdy zvítězí na celé čáře mimozemšťané (a sežerou nás), většinou vítězí domorodé kmeny - tedy my. My své padlé protivníky zpravidla nekonzumujeme, neboť bývají (pro nás) jedovatí - výjimkou je pouze celosvětově známá gastronomická specialita marťan-knedlík-zelí (ve středoevropské jazykové modifikaci marťo-knedlo-zelo). Většinou ale bývá na Zemi konečnou stanicí pro mimozemšťany popelnice, pokud se mimozemšťané úslužně nezpopelní sami.

Jistě si pamatujete film Mars útočí, kde vetřelce úspěšně likvidovala pozemská hudba. (Když nesnesou ani to, dobře jim tak). Není to jediný film, kde mimozemšťany likviduje pouhý zvuk. Na výše zmíněné útočící Marťany platila hudba, v jiném, tentokrát japonském filmu, likvidoval zákeřné Jupiteřany jekot policejních sirén, který jejich létající talíře na značnou dálku měnil v ohnivá oblaka.
Někdy to tedy mimozemšťanům natřou naši domorodí vědci (obvykle japonští, neboť toto rozuzlení je typické zejména u japonských filmů), často až neuvěřitelnými vynálezy. Například nezapomenutelný byl nápad pustit jekot policejních sirén do všech rádiových vysílačů, takže se každý kapesní tranzistorák změnil v neomylný protiletadlový rychlopalný kanón.
Ve filmu Den nezávislosti jsou pro změnu zkázou odporných bestií stateční američtí piloti, což je pro změnu velice typické pro americké akční sci-fi filmy.
Zbytek světa bývá zpravidla naprosto bezmocný, rezignující, vydaný vetřelcům na milost či spíše na nemilost.

Klasickou ukázkou je film Predátor, kde právě na toto americké pojetí cti nakonec doplatí zmíněná, sice po americku čestná, ale jinak velice pitomá obluda. Inu, neuvědomila si, že Američan sice na závěr matče rád bojuje pěstmi, ale když to vypadá zle, nepohrdne ani vietnamskými metodami, které jinak zarputile vyčítá svým protivníkům jako válečné zločiny.

Mnohem zajímavější konflikty jsou ale tam,
kde našeho protivníka nevidíme,
nanejvýš (a obvykle pozdě) tušíme. Na ty se chci právě zaměřit.

Tak vám teď aspoň děkuji za pozornost.

(Svůj názor můžete poslat na adresu vsemerad@volny.cz).