Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Roman Rous

Dárek

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Dárek

Dárek

Roman Rous

Tahle povídka je jen propaganda a proto leccos připomíná. Vysvětlení je úplně na konci …

1.

Stál jsem před novým Domem. První dům ze dřeva, kamení a hlíny. Ramon dodržel slib a postavil pro nás tenhle dům. My mu jen pomáhali. Už nebudeme mrznout pod primitivním přístřešky z kůže, ani umírat v bojích o Jižní Jeskyně. Díky Ramonovi. Díky Velké Bohyni, která nám Ramona poslala; Ramon – Dar z nebes. Začalo pršet, ale dnes mi to nevadilo. Náš kmen měl nový dům, který nás všechny před deštěm a nemocemi, jež déšť přináší, ukryje. Přitiskl jsem kožešiny těsněji k tělu a vstoupil do Domu. Celý kmen mě očekával a v očích všech mužů, žen a dětí zářila nová naděje.

“Dnes jsme zvítězili nad strašným, nemilosrdným nepřítelem. Je to první šťastný den od okamžiku, kdy nás nemilosrdní Lidé Velkých Hor vyhnali z Jižních Jeskyní. Mnoho jsme strádali a mnoho z nás se tohoto dne nedožilo. Zůstalo nás jen tolik, kolik je prstů čtyř rukou. Ale zvítězili jsme. Nový dům nám poskytne bezpečí, jistotu. Nový dům přinese do našeho kmene nový život. Děkujme za to Velké Bohyni. Děkujme za to Ramonovi, který bude od nynějška zván Ramon – Dar z nebes.” Lidé kmene měli radost. I věčně zamračený Ramon se usmíval. Teprve mnohem později se mu vrátila jeho zasmušilost. Jednoho nepřítele, počasí, které přinášelo déšť, zimu a nemoci, jsme porazili. Další nepřítel, hlad, nám však byl v patách. Blížila se zima, mnohem mocnější bratr nečasu. Zima je velký spojenec hladu. K čemu nám bude, že i v zimě bude v našem domě teplo, když budeme umírat hlady. Věděl jsem to. I Ramon to věděl. Přesto tato myšlenka nemohla zůstat nevyřčena:

“Zima je blízko, přijde hlad.”

“Vím Ramone, i mě to trápí.”

“Hlad nás mění. Mě změnil. Změní tebe i tvůj kmen.”

“Jak tě změnil, Ramone. Nikdy si mi nevyprávěl svůj příběh. Vím jen, že jsi přišel z nebe.”

“Neměli jste dům, který by vás ochránil?”

“To je smutné, Ramone.”

“Ale to bude po zimě! K čemu je takový zázrak, který zafunguje až za rok?”