Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Metoděj M. Alexa

Most v Arles

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Most v Arles

Most v Arles

Metoděj M. Alexa

Zveřejněno se souhlasem českého magazínu o sci-fi a fantasy Ikarie

http://www.ikarie.cz

Když první mamut spadl do jámy, byla na světě Past.
O několik tisíc let později jsem do podobné Pasti spadl i já.

I.

Dům vypadal přesně tak, jak jsem ho viděl při videoprojekci. Snad jen, že byl o trochu větší než ostatní, které jsem měl to potěšení za svůj život navštívit. Navštívit a vykrást. Ne, že bych byl obyčejný zloděj, to v žádném případě! Mám se svým přítelem - velice úspěšným advokátem - takovou smlouvu. Já mu opatřím důkazy, které potřebuje při svých procesech, on se neptá, jak jsem k nim přišel, a platí.

Jsme společníci. Sehraný tým. Fajn nám to klape, ale má to háček. Většinou, když sháním důkazy, překročím zákon.

Dnes to měla být docela lehká fuška. Jeden malý snímeček, nic víc. Val, tedy advokát Falcon, můj společník, potřeboval dokázat, že starý Winston, přes všechno své bohatství, vlastní kradenou věc. Obraz. Starý obraz. Namaloval ho před dvěma staletími nějaký Gogh. Naposled ho ve svých sbírkách mělo nedávno založené Světové centrum kulturních památek, samozřejmě jen do té doby, než se o něj začal zajímat Winston.

Nechal jsem si obraz vytáhnout z databanky a promítnout na telestěně. Mezi námi - nic moc. Voda, zvedací most a na něm ženská s parapletem. Název: "Most v Arles", olej 1888. Moc práce si s tím ten Gogh nedal. Zdálo se mi to nějaké nedodělané. V bytě bych to asi nechtěl.

Nebylo ovšem mojí úlohou soudit Winstonův vkus. Měl jsem se jenom dostat do domu, to plátno nalézt, vyfotit, a co nejrychleji zmizet.

Měl jsem sice své mínění o tom, kdo je tady v právu a kdo ne, ale slíbili dobře zaplatit, a tak jsem si s tím hlavu nelámal.

Koutkem oka jsem zahlédl, jak kamínek zmizel a učinil jsem poslední krok. Když jsem pokládal nohu na zem, celý ten podfuk mi náhle došel. Kamínek nezmizel - on se propadl! Stejně jako já.

II.

III.