Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Zbyněk Čáp

Ufo: Nepřítel neznámý. 2. díl

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Ufo: Nepřítel neznámý. 2 díl

Zbyněk Čáp

Pomalu se tady začínalo říkat Chalupářov. Osada, osídlovaná jen dočasně o víkendech a v čase prázdnin. Zdánlivě ideální cíl vykradačů chat. Ve skutečnosti však past, které se zlodějíčci z celého někdejšího okresu Šumperk vyhýbali jako čert kříži. Druhý, právě tak neoficiální název osady totiž zněl Policajtov. Ze dvanácti chalup, porůznu rozesetých po údolí totiž sedm patřilo policistům, nebo jejich blízkým příbuzným.

Byla to náhoda. Ale i ty se stávají. Když se před nějakými dvanácti lety stal tehdejší strážmistr Josef Valenčík čtvrtým z klanu, stálo ho to bečku piva a sele. Vzal to s humorem, ale stejně jako předchozí tři čekal, zda bude posledním. Nezůstal dlouho. Dva roky po něm sem začal z Ostravy jezdit relaxovat major Mareš a ceremonie se opakovala. Pak ještě dvakrát. A pak už byla osada po celé severní Moravě tak známá, že se sem žádný další kolega nevydal.

Valenčík usazený na zahrádce hospody střediskové obce zamával přijíždějícímu Marešovi a zahnal vzpomínky aktuálnější událostí. "Prý si ztlouk mladýho Hynše," obrátil se na zrzavého mladíka na druhé straně stolu.

"Měl blbý kecy," vysvětlil s náznakem vzpoury ten. Jmenoval se Jarek, bylo mu nedávno čtrnáct a kromě jiných věcí to byl Valenčíkův syn. Cucl si kofoly, závistivě zašilhal po pivu v tátově sklenici a dodal: "Říkal, že teďkom konečně dořešíš hrobaře." Citovaná oběť výprasku narážela na to, že teď, když se ufoni skutečně objevili, bude moct Valenčík některého z nich zatknout za všechny záhadné vraždy, které se kdy v okolí Olomouce staly.

No, že jsou mimozemšťané tady, se nedalo popřít. Před necelými dvěma měsíci, 4. července, proletěl velký meziplanetární koráb nad Washingtonem a zakroužil nad Bílým domem. Zastavil se nad davem konsternovaných lidí, do té doby naslouchajících projevu prezidenta a shodil dolů velký válec. Těleso před zraky kamer a následně celého světa zabilo tři lidi. A pak dalších čtyřicet, protože asi deset sekund po dopadu explodovalo jako šrapnel a rozletělo se na několik desítek vraždících úlomků.

S ohledem na okolnosti to znělo jako výsměch.

Od onoho dne se stejně neukázali.

Stejně nyní s pokrčením ramen odpověděl: "Nestojí to za to."

"I kdyby ne, takovýmu blbcovi rozbiju hubu za každý slovo už jen z principu," vypěnil mladík.

"Tak tajemství, jo? Tati, to nebude levný. Můžu příště rozbít hubu Jirkovi, pokud bude sprostej?"

"Nó, to se ještě rozmyslím," mrkl Valenčík starší a Jarek odběhl.

A uprostřed té zkázy byl dokonale umetený plácek.

Stál tam stůl.

* * *