Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Ondrej Trepáč

Vlci

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Vlci

Vlci

Ondrej Trepáč

Oslavy víťazstva sa konali v trónnej sieni kráľovského paláca v Novej Tarantii a svojím leskom prekryli všetko, čo táto stavba za necelých päť rokov svojej existencie zažila. Ani korunovácia kráľovho nevlastného syna Soffa, ani jeho svadba s prekrásnou kňažnou Ester nevideli toľko svetla, lesku zlata a drahokamov a toľko plných stolov, ako práve v tento večer.

Do trónnej siene premenenej na hodovnú sa zišli všetci kráľovskí dvorania, šľachtici z celej Aquilonie, Poitainu, Tauranu, Bossonianského pohraničia i Gunderlandu. Boli tu aj vyslanci susedných krajín, okrem Piktov, ktorí nijakých vyslancov nemali, a Ophircov, ktorí boli porazení v práve skončenej vojne, ktorej rozhodujúca bitka sa odohrala pri Aldare.

Ophirský kráľ Queskal sa musel zblázniť! Aspoň tak posúdil jeho konanie kráľ Marcus, keď sa dozvedel, že Ophirská armáda vtrhla do Poitainu. Bolo to číre šialenstvo, pretože Ophir musel počítať s tým, že Poitain neostane osamotený. Kráľ Dispelio síce o nijakú pomoc nežiadal, ale Marcus si považoval za úplnú samozrejmosť poslať mu šesťtisíc železných rytierov, päťtisíc Gunderlandských kopijníkov a päťtisíc Bossonianských lukostrelcov. Tí sa pripojili k deviatim tisícom Poitainských rytierov a desiatim tisícom pešiakov a vytvorili tak dostatočnú protiváhu Ophirskej armáde, ktorá čítala desaťtisíc jazdcov a tridsaťtisíc pešiakov.

Zvlášť na posledne menovaných si Queskal dosť zakladal. Jeho taktika predpokladala útok klinu železných rytierov práve na postavenie pechoty. Lenže on vytvoril práve z pechoty pevný múr, o ktorý sa mal útok rytierov rozbiť ako vlna o skalný útes. Desaťtisíc pešiakov tvorilo prvú líniu, ktorá mala prudkosť útoku stlmiť. Druhá línia bola tvorená zvyškom pechoty, ibaže dobre ukrytej a chránenej na stovkách veľkých, železom obitých vozov, ktoré zrazené koleso na koleso tvorili pevnú, jednoliatu stenu. Na krídlach mali čakať jazdci, ktorí by svojím útokom na oslabené rady rytierov dovŕšili dielo skazy.

Kráľ Dispelio o vozovej hradbe nevedel. Dozvedel sa o nej až neskôr, keď bolo vlastne po bitke. On totiž urobil úplný opak toho, čo čakal Queskal. Jeho pätnásťtisíc rytierov, rozdelených na dve zhruba rovnaké časti, zaútočilo, ale nie na hradbu z pavéz, ježiacu sa tisíckami kopijí, mečov a lukov. Aquilonskí a Poitainskí železní jazdci udreli na svitaní - priamo na krídla Ophirskej armády. Útok aquilonskej jazdy na pravé krídlo viedol princ Soff, na ľavé krídlo útočili Poitainci vedení kniežaťom Ancerom. Ich útok bol celkom nečakaný a prekvapujúci. Ophirskí jazdci neboli ešte ani poriadne zošikovaní, nieto ešte pripravení na boj. Spojenci ich doslova zmietli a po malom obrate sa vrhli priamo na Ophirský tábor. Queskalova pechota sa ocitla v obkľúčení a sám kráľ musel ujsť, ak si chcel zachrániť život. Medzitým sa pohli vpred Bossoniánci, ktorí zasypali čakajúce, nahusto zoradené šíky Opircov dažďom šípov. Ich dlhé luky mali oveľa väčší dostrel, ako ophirské, preto ich straty boli v porovnaní so stratami protivníka zanedbateľné. Ophirskí pešiaci umierali po stovkách aj preto, lebo poslušne čakali povel na ústup. Lenže ten akosi nemal kto vydať. Napokon nechal kráľ Dispelio, veliaci pechote, streľbu zastaviť a ponúkol im život za kapituláciu. Lenže ani s tou nebolo také jednoduché, nakoľko všetci vyšší dôstojníci, ktorí boli oprávnení ju prijať, boli po smrti.

Hodovnou sieňou sa niesol štrngot kryštáľových pohárov, veselý smiech prehlušoval aj hudbu, o ktorú sa starala dobrá dvadsiatka trubadúrov. Hostia sa skvele zabávali a sluhovia im ledva stíhali dolievať a roznášať plné misy s jedlom. Svetlo stoviek sviec, faklí a kahancov sa odrážalo od naleštených pancierov ctihodných rytierov, ale aj od zlatom vyšívaných brokátových a hodvábnych kabátcov pánov šľachticov a plášťov ich manželiek a dcér.

" Ako to myslíš, pri bohoch!"

* * *

" Hádaj!"

K O N I E C

1 7