Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Martin Gilar

Právo silnějšího

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Právo silnějšího

Právo silnějšího

Martin Gilar

Zveřejněno se souhlasem českého magazínu o sci-fi a fantasy Ikarie

http://www.ikarie.cz

Z výšky připomínala oranžová plocha džungle hladinu moře zbarvenou zapadajícím sluncem. Stromy se vlnily v poryvech větru. Dole se rodila smršť.

Pilot prudce změnil směr. Pozdě. Chris ucítil, jak se mu popruhy zařezávají do hrudi. Ohlédl se. Pilotovy oči byly rozšířené hrůzou. Z buše stoupal chobot tornáda a neomylně, jako by byl živý, mířil přímo k jejich helikoptéře. Hukot obřího vzdušného víru přehlušil řev motoru. Chobot je pohltil. Oblak oranžového listí, kůry a větví zastřel výhled. Chris ztratil pocit tíhy.

Padáme, pomyslel si. Zvuk motoru byl nyní hlubší, jako by se nalézali v uzavřeném prostoru.

"Zahltily se filtry," křičel pilot. Kabina se začínala plnit dusivým dýmem.

To je konec. Takhle tedy mizí vojenské stroje.

Tvář pilota, dříve profesionálně chladná, odrážela jedinou emoci. Strach.

Stroj unikl tornádu pár metrů nad hranicí džungle. Vysoké stromy tišily vítr ve větvích, lyžiny helikoptéry se téměř dotýkaly jejich korun. Automatický systém odpálil pojistky dveří a kabina se otevřela do prostoru. Proudy ledového vzduchu z ní rvaly chuchvalce dýmu. Chris pohlédl vedle sebe. Sousední sedadlo bylo prázdné. Pilot stál jednou nohou na lyžině helikoptéry a díval se do propasti. Chris se vyprostil se z popruhů a napodobil ho. Viseli nad oranžovou spletí džungle jako dvě mláďata přimknutá k umírající matce, která je už nedokáže ochránit.

Stroj se zhoupl. To skočil poručík. Sledoval jeho tělo, dokud nezapadlo do spleti křovin. Potom mu výhled zakryla stěna stromů.

Teď!

Nadechl se a povolil sevření. Praskající větve zpomalily jeho pád. Helikoptéra mu hrozivě pomalým letem přeletěla nad hlavou a dopadla o kus dál do pralesa jako obří motorová pila. Rotor se roztříštil na tisíc kusů a jeho střepiny svištěly listovím. Tlaková vlna exploze ho přitiskla k zemi.

Ticho.

"Haló, poručíku!" zvolal Chris radostně. "Tady jsem!"

"Jste v pořádku?" otázal se Chris. "Ukažte, ošetřím vám rameno."