Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Richard Stallman

Autorská práva a globalizace

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Autorská práva a globalizace

Autorská práva a globalizace ve věku počítačových sítí

Richard Stallman

Následující text je upravený přepis projevu, předneseného v Komunikačním Fóru na MIT ve čtvrtek, 19. dubna 2001, v 17:00 až 19:00 hod.

DAVID THORBURN, moderátor: Náš dnešní řečník, Richard Stallman, je legendární postavou ve světě počítačů a má zkušenost s hledáním odpůrce, který by s ním sdílel pódium, byla poučná. Jeden význačný profesor z MIT mi řekl, že Stallmana je třeba chápat jako charismatickou postavu v biblickém podobenství - něco na způsob poučného příběhu ze Starého zákona. ,,Představte si,'' řekl mi, ,,Mojžíše nebo Jeremiáše - lépe Jeremiáše.'' A já povídám, ,,Dobrá, to je opravdu velkolepé.''

To zní úžasně. Potvrzuje to můj dojem z příspěvku, který učinil pro svět. Proč se tedy zdráháte sdílet s ním pódium?'' Jeho odpověď: ,,Jako Jeremiáš nebo Mojžíš, jednoduše by mě rozdrtil. Neobjevím se s ním ve stejné debatě, ale pokud byste mě požádal, abych jmenoval pět žijících lidí z celého světa, kteří nám skutečně všem pomohli, Richard Stallman by byl jedním z nich.''

RICHARD STALLMAN: Měl bych začít vysvětlením, proč jsem odmítl dovolit, aby se toto fórum vysílalo přes web, v případě že by nebylo zcela jasné, v čem je onen spor: Program, který používají pro vysílání po webu, vyžaduje, aby si uživatel stáhl určitý program, chce-li vysílání přijímat. Tento program není svobodný software. Je dostupný za nulovou cenu, ale pouze jako spustitelný soubor, což je tajemná hromádka čísel.

Co dělá, je tajné. Nemůžete to studovat; nemůžete to změnit; a zcela určitě to nemůžete publikovat ve své vlastní pozměněné verzi. A tato práva patří mezi ta, která jsou základem definice ,, software s otevřeným zrdojovým kódem.''

Tedy pokud chci být upřímným obhájcem svobodného software, stěží mohu chodit okolo a pronášet projevy, a potom nutit lidi, aby používali nesvobodný software. Tím bych podkopával své vlastní úsilí. A pokud já neukáži, že beru své principy vážně, nemohu od nikoho jiného čekat, že je bude také brát vážně.

Nicméně, tato řeč není o svobodném software. Poté, co jsem pracoval ve Free Software Movement po několik let a lidé začali používat některé části operačního systému GNU, byl jsem zván, abych přednášel projevy [na kterých] ... lidé se mě začali ptát: ,,Dobrá, jak se tyto myšlenky ohledně svobod pro uživatele software zobecní na ostatní druhy věcí?''

A, samozřejmě, kladli hloupé otázky jako například ,,měl by být hardware svobodný?'' ,,Měl by tento mikrofon být svobodný?''

Dobře, co to znamená? Měli byste být svobodní ho kopírovat a měnit? Dobře, co se měnění týká, koupíte-li si mikrofon, nikdo vám nemůže zabránit ho změnit. A k tomu kopírování, nikdo nemá kopírku na mikrofony. Mimo "Star Trek" takové věci neexistují. Možná jednou budou nanotechnologické analyzátory a montéři, a bude doopravdy možné zkopírovat fyzický objekt, a potom tyto otázky, zda jste svobodní to udělat začnou být opravdu důležité. Uvidíme zemědělské společnosti, jak se snaží zastavit lidi kopírovat jídlo, a to se stane důležitým politickým problémem, pokud taková technologická možnost bude někdy existovat. Nevím zda ano; nyní je to pouze spekulace.

Pro ostatní druhy informací ale můžete nadhodit tento problém, protože jakýkoli druh informací, který lze uložit do počítače, může být případně kopírován a upravován. Tedy etické problémy kolem svobodného software, otázky práv uživatele kopírovat a upravovat software, jsou stejné jako tyto otázky pro ostatní druhy publikovaných informací. Teď nemluvím o soukromých informacích, řekněme osobních informacích, u kterých se nezamýšlí, aby byly vůbec veřejně dostupné. Mluvím o právech, která byste měli mít, pokud získáte kopie publikovaných věcí, kde není žádná snaha udržet je tajné.

Abych vysvětlil své myšlenky k tomuto tématu, rád bych shrnul dějiny rozšiřování informací a autorských práv. Ve starověku byly knihy psány perem, a kdo uměl číst a psát, mohl zkopírovat knihu zhruba stejně efektivně, jako kdokoli jiný. Někdo, kdo to dělal celé dny, se nejspíš naučil být v tom trochu lepší, ale nebyl zde strašlivý rozdíl. A protože se kopie dělaly po jedné, nebyly zde žádné ekonomické úspory z rozsahu. Udělat deset kopií zabralo desetkrát více času než udělat jednu kopii. Nebylo zde ani nic vnucující nějakou centralizaci; kniha se dala zkopírovat kdekoli.

Teď kvůli této technologii, protože nevynucovala, aby kopie byly shodné, nebylo ve starověku ostré dělítko mezi kopírováním knihy a napsáním knihy. Jsou věci mezi tím, které dávají smysl. Oni chápali myšlenku autora. Oni věděli, řekněme, že tuto hru napsal Sofokles, ale mezi napsáním knihy a zkopírováním knihy byly další užitečné věci, které mohli dělat. Například, mohli jste zkopírovat část knihy, dopsat nějaká nová slova, zkopírovat něco víc a dopsat nějaká nová slova a tak dál a dál. Tomu se říkalo ,,napsat komentář'' - to byla častá věc, kterou dělali - a tyto komentáře byly ceněny.

Také to znamenalo, že obyčejní čtenáři nemohli kopírovat knihy efektivně. Pouze měl-li jste tiskárnu, mohl jste to dělat. Byla to tedy průmyslová činnost.

ODEZVA:

DISKUSE: