Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Ivana Kuglerová

Cyrandis

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Cyrandis

Cyrandis

Ivana Kuglerová

Zveřejněno se souhlasem internetového magazínu Amberzine

http://amber.zine.cz

Stalo se to před nějakým časem. Vlastně si už ani nevzpomínám kdy. Ale byl to zvláštní příběh. A svým způsobem se asi podílel na formování mé osobnosti víc, než jsem si tenkrát uvědomil. A nebo taky ne. No v každém případě stojí za to, abych ho zapsal. Takže...

Měl jsem vztek. Nevím proč, ale rozhovor s Julianem ve mně probudil ty nejhorší vzpomínky. Náladu jsem měl pod psa. Bylo na čase si trochu odpočinout. Srovnat si myšlenky. A tak jsem se rozhodl vyrazit si někam do Stínu. Projet se. Opít a pomilovat. Zapomenout na to, kým bych měl být a být kým jsem. Když jsi na to teď vzpomenu, byl jsem tehdy schopen zabít každého, kdo by se mě pokusil zarazit. Naštěstí to nikoho nenapadlo. Už když jsem sedlal Narha, svého oblíbeného koně, měl jsem si to uvědomit. Zastavit se a trochu se uklidnit. Ale samozřejmě, že jsem to neudělal. Místo toho jsem jako šílený vyrazil pryč. Mé rozpoložení jako by se přeneslo na Narha. Doslova letěl. Kopyty se sotva dotýkal země. Kdo ví, co by se stalo, kdybych v tu chvíli byl v Amberu. Naštěstí to byl jen jeden z hodně blízkých Stínů. Okamžitě jsem se začal přesouvat. Obloha se zatáhla.

Zahřmělo. Zatáčka doleva... Cesta se změnila v kluziště bláta. Vítr... Strom zasažený bleskem... Proudy deště... Polorozpadlé stavení... Stín vržený hromadou cihel... Trsy trávy... Kouř...

Narhovy podklouzly zadní nohy. Tak tak, že jsem nevyletěl ze sedla. Takhle to dál nejde. Potřebujeme lepší cestu. Půda ztvrdla. Déšť se zmírnil. Nakonec přestalo pršet úplně. Blesky stále křižovaly oblohu. Ztmavla... Přešla do karmínové barvy krve... Mraky prořídly. Objevilo se citrónové slunce. Opile se motalo po obloze.

Klapot kopyt... Dláždění... Domy kolem... Vyděšená tvář za oknem... Krajina znovu zdivočela. Rozeklané zuby skal... Trs bílých květů... Vůně opékané slaniny... Ve vzduchu bylo jaro a klid. Země se zvedala kolem v mírných vlnách. Byl to pěkný kraj. Pobídl jsem Narha. Dál...

„Co se stalo?" zeptal jsem se.