Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Ivan Nekuda

Tranjeeovy příhody

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Tranjeeovy příhody

Tranjeeovy příhody Ivan Nekuda

Zveřejněno se souhlasem internetového magazínu Amberzine
http://amber.zine.cz

Jsou různé příběhy, napínavé a krvavé, bouřící humorem
a slovními hříčkami, smrtelně vážné, příběhy, které se hodí
na čtení v autobusu a příběhy krásné, když si je čtete před
spaním. Povídání o Tranjeeově světě je přesně takové.
Je to svět, podobající se zahradě při západu
slunce, svět dobrých lidí a příjemných věcí.
Ale stejně jako ten náš, není takový vždycky.

* * *

Skřítek Tranjee spěchal. Těšil se domů - neměl totiž rád velká a hlučná města. A tohle mělo skoro šedesát domů. Ale zase - velké město - dobré obchody. Tranjee zálibně pomyslel na tři červené misky, které koupil. Už je dlouho chtěl - ale v zimě je draho. Teď je tedy konečně má. Spokojeně přidal do kroku. Už to neměl daleko - jen přejde údolí a vyběhne na kopec, kterému říkal Fagi. V jeho jazyce to znamenalo strážní věž. Někdy měl opravdu pocit, že kopec hlídá jeho domov - prostornou jeskyni ve skál e u jezírka obklopenou na míle a míle hlubokými lesy, prosvětlenými jen občas mýtinami, na kterých v létě kvetlo nespočet květin, a zrály jahody a ostružiny. Tranjee si uvědomil, že má hlad. Zastavil se, vytáhl z torny chleba a pustil se do jídla. Na chvíli se posadil, a vytáhl z torny misky. Rozložil se do trávy, a potěšeně se na ně díval. Po chvíli je znovu opatrně uložil, a vydal se na cestu.

Bylo chvíli po poledni, když sbíhal svahem k jezírku,

Drak pomalu a líně otevřel oči. "Promiňte, ale ležíte mi před vchodem do jeskyně a já nemohu domů," řekl Tranjee.

Drak otevřel oči:

"To přece není má záležitost," odzívl Tranjeeho.

*

Tranjee a čaroděj Izar seděli ve stínu staré sosny u Izarovy chatrče a povídali si. Bylo horké, líné odpoledne, a jejich rozhovor byl podobně malátný a líný, ale byli rádi spolu, a byli tak spokojeni. "Krásný den", řekl Izar. "Trochu dusný", zamumlal Tranjee. "Stejně je to pro mně nejkrásnější den v roce. Před mnoha lety jsem se v tento den narodil," vysvětlil mu Izar. "Ty máš narozeniny ? Proč jsi nic neřekl? Přinesl bych ti dárek !" zvolal udiveně Tranjee. "Ale Tranjee," usmál se starý čaroděj v lídně, "největší dar je pro mě tvoje přátelství". Pak se lišácky usmál a obrátil se vlídně na Tranjeeho: "Ale kdyby jsi teď náhodou zašel do chalupy, vzal tam misku, a nasbíral mi ji plnou ostružin, taky bych nebyl proti."

* * *

*

Tranjee se toulal po lese. Měl takové procházky rád, rád se díval na stromy, trávu a vůbec. Měl radost, že fouká mírný větřík, měl radost z toho, že pálí slunce. Bezcílně spokojeně bloumal lesem, až došel k brlohu medvěda Brogieho. Medvěd byl zalezlý a spal. Tranjee to nechápal. Takový krásný den, a on spí! Opravdu to nechápal. Odešel od medvěda zpátky do lesa na procházku, ale klidný ne byl. Za chvíli se k Brogiemu vrátil a strčil do něho: "Brogie, vstávej ! Je překrásně, pojď se podívat !" Medvěd jen cosi nesrozumitelně zabručel. Tranjee do něj strčil znovu: "Brogie, ty prospíš nejkrásnější chvíle života! Vstávej!"

"Ale spíš !"

*

Tranjee byl na návštěvě u čaroděje Izara. Seděli v horkém letním odpoledni ve stínu jeho chatrče, pili čaj a pozorovali mýtinu.

*

Tranjee něco hledal. Nebo spíš očekával. Měl už dlouho pocit, jako by se mělo něco stát. Možná má někoho potkat... Tranjee nevěděl co, ale něco velmi důležitého mu chybělo. Neustálý neklid ho hnal z místa na místo, a nikde nic. Když byl doma, měl pocit, jako by něco důležitého se dělo za jeho dveřmi, vybíhal ven a rozhlížel se. Třeba v lese ? Hodiny bloumal mezi stromy a pak ho cosi táhlo zpět k domovu. Šel domů a hledal nějaký tajuplný vzkaz, nadějeplně se díval, jestli něco neleží na stole. Stůl byl prázdný, mlčel les i mýtiny. Jeho přátelé se věnoval i všední práci. Tranjeeho nic nebavilo. Co chvíli se zastavil a jeho duch bloudil bůhví kde. Neochotně se vracel k práci, za chvíli ji stejně nechal a naslouchal tomu tesknému volání, co neustávalo a ozývalo se odevšad.

*

Byla překrásná zima. Všude leželo po pás sněhu, bílého, lehkého, a v paprscích slunce se leskl jako démanty. Celá krajina potichu přemýšlela a čekala na jaro. Tranjee se ve svém domově chystal na cestu přes údolí. Dnes bude noc slunovratu a sejde se svými přáteli, medvědem Brogiem, trpaslíkem Czornym a čarodějem Izarem. Loni slavili noc slunovratu u něj, letos je pozval Izar. Tranjee si připravil ošatku a nakladl na ni ořechy, jablka a sušené ovoce. Nemůže přece přijít k Izarovi s prázdnýma rukama . Vyšel do večerního soumraku, zavřel dveře a spěchal přes údolí.

© Dech Draka 2/92