Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Jiří Mazurek

Rotunda

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Rotunda

Rotunda

Jiří Mazurek

Budova byla okrouhlá, postavená z hrubého kamene, vysoká asi třicet stop a deset stop široká. Na jejím špičatém vrcholu se vypínal k obloze jednoduchý kříž a z jediného úzkého okna vykukoval muž s širokým obličejem a masitou bradou utopenou v záhybech hnědé kutny.

Mnich pozoroval pocestného, který se blížil blátivou cestou. Ten muž měl na sobě dlouhý tmavý svrchník, zablácené kalhoty a vysoké kožené boty, přes pravé rameno nesl objemný ranec, oči i tvář mu zakrýval široký zmačkaný klobouk.

Muž klidným krokem vystoupal na návrší k rotundě, zastavil se a zvedl hlavu k oknu. "Buď zdráv," pozdravil mnicha.

"I ty, poutníče," odpověděl mnich.

"Je tohle cesta do Viliérs? Nebyl jsem tu už léta a moc to tu nepoznávám."

"Baže, baže," pokýval hlavou mnich a zapíchl do vzduchu tlustý ukazováček. "Tamtudy."

"Pán bůh ti to oplať, dobrý muži," řekl pocestný a obrátil se k odchodu naznačeným směrem. Jeho nohy se však odmítly rozejít. Starý javor, který rostl mezi ním a rotundou, byl jediným stromem široko daleko. Ale kromě podzimního listí na něm bylo ještě něco, co tam nepatřilo. Na jedné z větví javoru se houpal oběšenec...

"Zloděj," ozvalo se pocestnému nad hlavou. Mnich se i nadále vykláněl z okna.

"Kdo ho pověsil?" zajímal se poutník.

"Nevím," odpověděl seshora tlusťoch.

Poutník pohlédl na nebe. Slunce zapadalo a barvilo do ruda stahující se mračna. "Bratře, bude pršet. Mohu prosit o přístřeší?"

Široká tvář neztrácela úsměv. "To nepůjde. Neotvírám nikomu. Už třikrát se mě letos pokoušeli vykrást. S pánem bohem, poutníče."

Na zem začaly padat první kapky a pocestný se beze slova vytratil do šera.

* * *

To je divné, nepamatuji se, že bych usnul pod stromem, přemýšlel, zatímco balil do rance přikrývku.

"Hej!" křikl na něj mnich. "Co tam děláte? A kdo jste?"

??

1