Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

David Black

Conan: stín hada

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Conan: stín hada

Conan: stín hada

David Black

Část 1 - Conan.

Ten večírek se pěkně rozjel, pomyslel si Istar M. Nemělo to chybu. Možná jen jednu malou, nepatrnou chybičku. Jeho sousedem po pravé ruce byl Kustar C. V tom byl ten háček. Obvykle totiž sedával vedle Hustara B., přesně podle celoročního zasedacího pořádku, jenže Hustar B. ležel doma s chřipkou. A tak se stalo, že každých pět minut, věděl to přesně, protože pozorně sledoval vodní hodiny, ho Kustar C. praštil chlupatou prackou po zádech, až mu skoro vyrazil dech a z plných plic zařval: "Chlastéééj!" Nemyslel to nijak špatně, měl to prostě ve zvyku. Skoro by se to dalo i vydržet. Kdyby pořád civěl na ty vodní hodiny a hlídal si čas. Tu a tam však k jejich stolu přitančila mladičká otrokyně, oděná pouze bederní rouškou, nahnula se nad něj a s příslibem žhavé noci v jantarových očích, mu dolila víno. To se pak nikdo nemůže divit, že člověk ztrácí koncentraci.

Zrovna jako teď. Istar M. přistál nosem v omáčce a pohár předloňského červeného, který nesl k ústům, se zvrhl přímo na jeho skvělý, podle poslední módy od Stygie až po Khitaj, ušitý plášť. Objevil ho teprve před dvěma dny u toho nestydatého zloděje, vetešníka Ibrahima. Usmlouval ho z deseti na pět drachem, ale přesto to byly krvavé peníze. I když, uvažme, měl jen tři díry prožrané od molů na lemu dole u země a tam to stejně není vidět.

"Chlastéééj!"

"To jsem měl právě v úmyslu." pravil Istar M. vyčítavě, avšak Kustar C. už si ho nevšímal. Hrábl do mísy před nimi, vytáhl pečenou lasici, roztrhl ji na dva kusy a jal se ji konzumovat. Že mu to bude trvat přesně pět minut, bylo nabíledni. Istar M. opatrně zdvihl hlavu, nenápadně a s těžkým srdcem použil cíp pláště, aby si otřel cibulí, špekem a vypečeným sádlem zasviněný obličej. Po očku sledoval, kdo všechno si všiml jeho malého faux-pas. Zdálo se, že trapas zůstal bez odezvy, jen v případě princezny Iííís, což v překladu znamená - Nádherná jitřní hvězda, vycházející v poušti a naplňující krásou ranních červánků vše na této zemi - , si nebyl tak docela jist.

Královská dcera seděla bez pohnutí vedle svého královského otce, celý večer nejedla ani nepila a její líbeznou tvář zakrýval hustý závoj. Vyvolalo to několik domněnek. Řeč byla o zejména o oparu velikosti holubího vejce, zhnisaném beďaru na špičce nosu, ty nejnepravděpodobnější drby mluvily o monoklu pod okem, i když... na každém šprochu bývá přece pravdy trochu. Kdosi ve společnosti rozhodil nejapnou myšlenku, že Iííís je mrtvá. Istar M. si to nemyslel. V hodovní síni bylo pořádné vedro a on nezahlédl kolem princezny poletovat jedinou masařku. Za tu dobu by si na mrtvole jistě našly místo, kam naklást vajíčka. Istar M. byl tomu rád, měl pro princeznu slabost, přestože neměla nejmenší tušení, že je favoritkou jeho erotických fantazií. Zvlášť ta poslední, odehrávající se ve výběhu s vepři, byla opravdu..., přemítal jen, jestli to bylo prostředím...

"Chlastéééj!" Istar M. vylovil z oka veverčí kost a těžce si povzdechl.

* * *

"Přineste srrrrnce... hrrrrnce... krnnn...ce, chlast!" poručil král Osric. Vyblekotal ten celkem jednoduchý, i když naprosto nesrozumitelný příkaz, notně ztěžklým jazykem. Pokusil se povstat, v upřímné snaze dodat váhu svým královským slovům, evidentně si však neuvědomil, že dvě vědra kvašeného moku, které toho večera prolil hrdlem, rovnováze nepřispějí. Zapotácel se a kecl zpátky do vyřezávané sesle. Vstávat nemělo cenu. Raději tedy praštil vší silou žezlem do hodovní tabule. Cínové poháry a mísy zařinčely, lebka surinamy s ostrými zuby, připevněná na odznaku královské moci, té nepříliš rozlehlé říše jménem Zamora, se nebezpečně zatřásla. Vrchní roznašeč naštěstí neměl dlouhé vedení. Zatleskal.

"Hej, otroci! Přineste kance a čerstvé pivo!"

* * *