Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Klára Jabůrková

Dar nesmrtelnosti

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Dar nesmrtelnosti

Dar nesmrtelnosti

Klára Jabůrková

Publikováno s laskavým svolením autorky.

Zdroj www.webprostor.cz/volny_cas/chiara/stranka.html

Prolog

Na východě Španělska, vlastně v celé Evropě řádil mor. Malý, uplakaný kluk to však nevěděl. Jediné, co věděl bylo, že jeho rodiče odešli na pole a už dva dny se neobjevili. Všude kolem bylo ticho, které rušil jen křik a pláč pozůstalých. Hladový brouzdal ulicemi a popotahoval.

Jako nedopatřením se ke kloučkovým uším donesl zvuk flétny. Vůbec se sem nehodil. Chlapec se vydal za tím zvukem. Vždyť tam, kde někdo hraje na ten andělský nástroj, to nemůže být tak hrozné jako tady. Vyběhl ze spletitých, špinavých uliček ven, do skal. Na jednom větším balvanu seděl cizinec a hrál. Kluk na něj hleděl jako očarovaný, dokud neskončil.

,,Kdo jsi?" oslovil cizince. Musel k tomu sebrat všechnu svou odvahu.

,,Jsem zdaleka," vyhnul se přímé odpovědi neznámý. ,,Co se tady děje? Proč je ve městě tolik smrti?" zeptal se trochu nepřítomně. Kluk popotáhnul.

,,Nevím. Moji rodiče odešli na pole a už se nevrátili. Pan farář se na mši modlil, aby nás ta černá nemoc opustila."

,,Takže mor," usoudil cizinec a zachmuřil se. Hned se mu však tvář rozjasnila. Chvíli si chlapce prohlížel a něco zvažoval.

,,Jak se jmenuješ," zeptal se nakonec.

,,Diego."

"Koho tu ještě máš, Diego?"

,,Mám tu rodiče, ale už dva dny jsem je neviděl," popotáhl znovu chlapec.

"A nechtěl bys cestovat se mnou? Poznáš velký kus světa," lákal cizinec Diega.

,,Opravdu?" výskl klučina, který si odjakživa přál být cestovatelem. Hned na své trápení zapomněl.

,,Ano. Zrovna teď mám namířeno do Itálie. Půjdeš?"

,,Ano!" vykřikl Diego a chytil cizince za ruku. V rozrušení si ani nevšiml, že jeho kůže je studená a že necítí proudící krev.

Cizinec a malý Diego se vydali na cesty po světě.

1..kapitola

Nevlídné sychravé ráno Aleně moc na náladě nepřidalo. Zhroutil se jí vztah s Romanem, hrozí jí ztráta práce a ještě ke všemu to hrozný počasí!

Zadrnčel telefon. Nabroušeně zvedla sluchátko, ale na hlase nebyly její pocity poznat a to i přesto, že ke konci krátkého rozhovoru téměř skřípala zuby. Jsou tu jacísi odborníci z ciziny. Španěl a Řek. Ne, že by Alena vyloženě nesnášela cizince, ale proč ředitel nevzal někoho místního? Dychtivých učitelů je dost a dost. Žena s námahou nasadila neutrální výraz a šla přivítat své dočasné nadřízené.

,,Mělas už toho nového dějepisáře? Je fakt boží," rozplývala se jedna blondýnka s zasněným výrazem.

Celý den plynul s rutinní nudou. Žena měla pocit, že se ukouše nicneděláním. Hurá! Slovy šestnáct nula nula. Teď domů!