Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Ondrej Trepáč

Rukojemníci z Mirganu

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Rukojemníci z Mirganu

Rukojemníci z Mirganu

Ondrej Trepáč

Krčma, v ktorej Conan sedel a prepíjal posledný žold bola špinavá, zadymená a plná vôbec nie priateľsky sa tváriacich ľudí. Preto mu zjavenie sa ženy v dlhom plášti z tmavého zamatu pripadalo skoro šokujúce. Čo táto tu môže hľadať? Hmm! Iba ak problémy! - pomyslel si a pozorne ju sledoval pohľadom modrých očí, ktorý sa ostrosťou vyrovnal pohľadu rysa.

Žena bez váhania vošla do uličky medzi stolmi a zamierila k výčapu. Osadenstvo krčmy v okamihu stíchlo a všetci hľadeli na tajomnú príchodziu s údivom, ba až so zdesením. Každý, snáď s výnimkou Cimmerčana hlboko sklonil hlavu, poniektorí sa dokonca zviezli na kolená a dotýkali sa čelom mastnej, uslintanej podlahy. Žena si ich príliš nevšímala, len kľačiacim dávala rukou pokyn, aby vstali.

Aj krčmár sa pred ňou hodil na zem. Žena mu prikázala vstať, rukou mu naznačila aby s ňou išiel nabok a začal sa s ním zhovárať. Conan nepočul, čo mu hovorila, lebo mu bola celý čas otočená chrbtom, ale v krčmárových očiach nezbadal ani náznak nejakého strachu. Skôr úctu a rešpekt. Krčmár niekoľkokrát prikývol a čosi jej pošepol do ucha. Žena ho pokynom ruky prepustila, otočila sa na mieste a na Conanov veľký údiv zamierila priamo k jeho stolu. Sedel pri ňom sám. Bez akýchkoľvek škrupulí sa posadila na lavicu oproti nemu a sňala si z hlavy kapucňu.

Konečne si ju mohol prezrieť zblízka. Mohla mať takých štyridsať rokov, stále však bola veľmi pekná. Jej vysokú, štíhlu postavu nedokázal úplne skryť ani široký plášť. Tvár mala jemnú, súmernú, dlhé svetlé vlasy, hnedé oči plné smútku a strachu. Sotva dosadla objavil sa pri stole krčmár s plným džbánom piva a dvomi sklenenými pohármi. Conan vedel, že také dáva len ozaj významným hosťom. Obom nalial a s úklonou sa vzdialil.

" Ty si Conan?" - prehovorila potichu.

" Som! Kto sa ma to pýta?"

" Volám sa Zuthra."

" Zuthra? Zuthra z rodu..."

" Áno! Kňažná Zuthra z rodu Apare."

Conan pocítil, ako mu zovrelo žalúdok. Nie od strachu, skôr od vzrušenia. O šľachtickom rode Apare za svojho krátkeho pobytu v meste počul. Bol to najbohatšia a najvplyvnejšia rodina v celej severnej Brythúnii, jej majetky boli obrovské, slúžili jej tisíce poddaných a otrokov. Lady Zuthra bola v súčasnosti hlavou celej rodiny, jej moc a vplyv boli cítiť až v kráľovskom paláci, hoci bola od neho vzdialená stovky míľ. Zároveň však počul aj to, že rod Apare je absolútne tabu. Ešte nikdy sa nestalo, aby naň niekto siahol. Aj členovia Slobodného bratstva, ktorému Conan velil boli hneď po príchode do mesta dôrazne upozornení na tento fakt a rešpektovali ho.

Conan na ženu skúmavo pozrel, nešlo mu do hlavy, prečo si osoba ako ona prisadla práve k nemu.

" Nemáš si s kým vypiť?"

" Potrebujem tvoju pomoc! Krčmár mi povedal, že si ten najlepší bojovník, akého kedy poznal. A najlepší zlodej..."

" Pripúšťam, ale čo také môže odo mňa chcieť najbohatšia a najmocnejšia žena v Sanoriku."

" Chcem, aby si vyslobodil moje deti. Uniesli ich Seleniti!"

" Stretávam ich v meste..."

" Aké?"

K O N I E C

2 1