Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Ivo Core Suchomel

Trochu spravedlnosti

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Trochu spravedlnosti

Trochu spravedlnosti

Ivo Core Suchomel

Zrcadlo sekce Povídky serveru Andrzej Sapkowski CZ - oficiálních stránek polského fantasy spisovatele.
Více na www.sapkowski.cz !

Mnou vchází se do trýznivého města,
mnou vchází se do věčné bolesti,
mnou vchází se k těm, jež Bůh věčně trestá.
Mnou dal Pán průchod spravedlnosti.

Dante Alighieri: Božská Komedie

Pak vznesla víla věštbu k zaklínači: "Vstoupíš do temného lesa a tam najdeš touhu i zatracení. Osud a smrt. Varuji tě. Neboť dva zuby skončí tvou pouť na tomto světě, nedáš-li si bedlivý pozor."
Ale zaklínač šel. Protože to byl statečný vědmák. Jeden z nejstatečnějších. Tak jest psáno.

Flourens Dellanoy: Bajky a pohádky

Byla temná noc. Ve hvozdu bylo dusno, které ještě přetrvávalo ze sluncem rozpálených odpoledních hodin. Les kolem ústí jeskyně byl ponořen do ticha, na stromech se nepohnul ani lísteček, nebyl slyšet žádný z nočních tvorů. Měsíc dnes nesvítil, ptáci tu nebyli a ani jindy tak dotěrný hmyz neobtěžoval.
Z temné díry ve skále vyšla s námahou postava v černém. Muž byl vysoký, šlachovité postavy, s širokým hrudníkem a rameny. Táhl za ocas zdechlinu. Byl to rudohnědě zbarvený netvor, ještěr podobný krokodýlu avšak o šesti nohách, obrovských rudých očích a s tlamou plnou dozadu obrácených tesáků. Šupiny na hřbetě byly velké jako pěst a dosahovaly tvrdosti křemene. Muž neměl žádný zdroj světla a přesto na vlhké, různými větvičkami a kameny poseté půdě našlapoval jistě a překvapivě tiše. Nešlo samozřejmě o to, aby jej někdo neslyšel neboť zvuk sunoucí se zdechliny prozrazoval na několik desítek metrů. Našlapoval opatrně spíše ze zvyku než za nějakým přesným účelem. Našlapoval tak, jak ho to naučili. Ušel asi čtvrt míle lesem, stále stejným, pravidelným krokem, jen lehce se sklánějíce pod nízkými větvemi. Zastavil se na menší mýtince, položil ještěří ocas na zem a chvíli oddechoval. Droga už vyprchala a on začínal pozvolna cítit únavu. V tu chvíli mrak na obloze udělal místo svitu měsíce a na mýtince bylo ihned lépe vidět. Jílec meče nad jeho pravým ramenem se matně zaleskl. Alespoň pro normálního člověka by bylo lépe vidět. Ještěrobijec si toho zdánlivě ani nevšiml. Když světlo dopadlo na jeho tvář, odhalilo obličej plný rudých vředů. Pod černými vlasy zazářily svou nepřirozenou barvou žlutozelené oči se svislými zornicemi. Ďábelský vzhled dokresloval krátký havraní plnovous. Po několika vteřinách postavu opět zahalil neproniknutelný oblak tmy. Slabě, skoro neslyšně zahvízdala. Z temné hradby lesa se do ticha ozvalo zafrkání a potom zvuk pravidelných kroků koně. Za okamžik již hnědý hřebec stál vedle svého pána. Muž si vzal ze sedla smotané lano a důkladně s ním přivázal ještěrovi pazoury k tělu. Poté mršinu na zvíře jedním pohybem naložil, vážila hodně přes sto kilo, ale kůň se ani nehnul. Byl pochválen jakýmsi slovem zašeptaným do ucha. Pak ho vzal pán za ohlávku. Hřebec poslušně vykročil.

***

***

***

***

Sešli se v deset hodin večer téhož dne, aby se rozloučili.
"Je škoda že musíš vypadnout, Coene."
"Jo. Ale nešlo to jinak."
"Vím." Garrom Maupassant se ošil. "Kam teď pojedeš?"
"Mám nějakou zakázku v tvrzi nedaleko odtud. A pak nevím. Budu hledat práci a snažit se nějak přežít. Možná se vrátím. Až se vévoda uklidní. Až se na Launcelise zapomene. A to hned tak nebude."
"Nejspíš se tedy již neuvidíme. Starý Henselt shání lidi. Mám povolávací rozkaz do Kaedwenské Šedé. Nilfgaard napadl Temerii, konkrétně její lenní království Brugge a Verden. Ohrožuje Lyrii a Rivii. Obsadil Cintru. Tohle bude dlouhá a těžká válka. Takže jedině v armádě nebo v bitvě. Doufám že na stejné straně."
Černovlasý pohlédl na rytíře zpříma. "Na to zapomeň. Nikdy neválčím. Za prvé je to proti naší neutralitě a tedy i kodexu. Za druhé, velké bitvy jsou příliš i na mě. Vážím si svého života. Proto bych nikdy do armády nevstoupil."
"Ani kdyby vlast zavolala? Možná se přece potkáme," oponoval trochu pateticky voják, s nadějí v hlase.
"To se neboj. Tohle ti můžu odpřísáhnout. Coen se nikdy žádné bitvy nezúčastní... Protože není hlupák."
"Pak tedy sbohem. Šťastnou cestu, třeba se uvidíme jindy."
"Třeba. Sbohem příteli."
Za minutu již zvuk kopyt vzdalujícího se koně utichl v uličkách. "Dávej na sebe pozor zaklínači. Je mnoho těch, kteří ti jdou po krku." Zašeptal sir Garrom Maupassant tak tiše, že to mohl slyšet jen on sám a netopýr visící na okapu jednoho z domů v ulici. Obrátil koně a zvolna se vracel do paláce.

***

***

***

***

***

***

***