Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Petr Kučera

Titanic

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Titanic

Petr Kučera

Kapitola 1

21.září 2111

Když zazvonil telefon, právě jsem si v kuchyni připravoval svou oblíbenou specialitu, Lunární kachnu. "Čau Petře, mám pro tebe skvělou zprávu. Podařilo se mi přes toho kámoše, jak jsem ti o něm říkal, sehnat místenky na "Party století." slyším rozjařený Martinův hlas a z obrazovky na mě Martin živě gestikuluje.

"To je skvělé, to se musí zapít, jen to tu zabalím a sejdeme se za půl hodiny v našem baru" odpovídám a již diktuji kuchyňskému robotu informace, jak má zabalit a uklidit rozpracovanou večeři na příště. Musíme s Martinem vyřešit ještě spoustu maličkostí, než budeme moct odjet.

Skoro přesně na čas jsem v našem oblíbeném baru "U dvou jelenů". Martin už tam sedí nad sklenkou Whisky a já si rovnou objednávám tu svou. Máme před sebou dlouhý večer. To že Martin sehnal lístky na premiérovou cestu Titanicu neznamená jen že se zúčastníme nejvelkolepější oslavy Silvestra v tomto a pravděpodobně i několika minulých a příštích století. Tyto lístky od základu změní náš život. Konečně přestaneme být jen flákači vymetající bary na nudné staré babičce Zemi a žijící z přepychové sociální podpory. Konečně můžeme něco zažít, něco dokázat. Titanic za neuvěřitelně krátkou dobu pouhých dvou týdnů dorazí na Io. Tento Jupiterův měsíc je v posledním desetiletí pozvolna kolonizován, ale vzhledem k tomu že "předtitanikovské" lodě tam letí několik měsíců, je tam jen pár dobrodruhů, kolonizace je v plenkách a šanci má každý kdo tam přijde včas. Hned Martinovi přednáším svůj velkolepý plán, jak si zaberu kus země, zakoupím pár těžebních robotů a začnu těžit vzácné kovy, kterých je na Io spousta, stačí jen kopat.

Martin mě skoro ani nevnímá a nahlas s otevřenýma očima sní "Představ si, že tam zatím není žádné kasíno, dokonce ani pořádný bar ! Už teď tam žije asi tisícovka lidí, na Titanicu přijedou další nejméně dva tisíce kolonistů a pak s každou další cestou Titanicu jich bude přibývat. A všichni budou chtít pít, budou se chtít bavit a budou chtít utrácet peníze z těch dolů, o kterých pořád básníš." sní s otevřenýma očima a rozkládá rukou, až vyšplouchnu trochu své Whisky. Nevšímá si toho a pokračuje dál "Rozjedu to ve velkém, budu mít několik filiálek a během pár let budou snobové z celé Sluneční soustavy jezdit na Io do mých podniků !".

V takovémto příjemném rozhovoru, kdy jeden moc neposlouchal o čem mluví ten druhý a hlavně stavěl své vzdušné zámky jsme setrvali mnoho hodin, vypili spoustu whisky, snědly hromadu sendvičů, nicméně když nás ve čtyři ráno robočíšník upozorňoval že je zavírací hodina, měli jsme ve svých poznámkových kompjůtrech hromadu bajtů poznámek co všechno musíme stihnout, než se dáme na cestu.

V následujících třech měsících jsme se s Martinem vídali jen po telefonu, protože jsme byli plně zaneprázdněni. V první řadě jsem musel oběhat všechny své přítelkyně a ctitelky, všem splnit jejich bláznivá přání kam ještě chtějí vzít, než odjedu, všem jsem musel slíbit, že jim budu psát a všem jsem musel vysvětlit, že už se nevrátím a že za mnou opravdu nemají jezdit, protože bych se tam o ně musel bát, v tom velkém nebezpečném světě. Zvláštní, mám spoustu přítelkyň, několik milenek, ale přitom žádnou, se kterou bych se chtěl podělit o své sny, nebo kterou bych chtěl mít po svém boku na cestě ke hvězdám. Ačkoliv toto odcizení je asi trend dnešní doby, kdy většinu práce dělají stroje a přestože loni nezaměstnanost překročila magickou hranici 90 %, nikdo si nestěžuje. Z podpory se přece dá přepychově užívat, tak pracují jen opravdový nadšenci.

Kromě takových důležitých a příjemných záležitostí, jako je každý týden strávit s nějakou jinou ctitelkou na odlehlém místě, jsem se musel postarat také o takové podružnosti, jako je povolení k cestě do vesmíru se všemi lékařskými vyšetřeními, převedení mého konta na Io - ani se mi nechtělo věřit, že už tam mají banku - a v neposlední řadě odhlásit nájem bytu a nahlásit změnu podpory v nezaměstnanosti na podporu pro kolonisty.

Přestože už všechny lístky na Titanic byly dávno vyprodané, neustále nás média bombardovali reklamou na jeho premiérovou cestu. Hlavní reklamní kampaň šla v duchu hesla "Smyjme už konečně tu potupu, kterou našim schopnostem příroda vmetla do tváře před dvěmi stoletími". Dlouho jsem neodolával a koupil jsem si "Multimediálního průvodce Novým Titanikem". Hned na úvod jsem se dozvěděl, že...

"Na začátku dvacátého století byla technika v plenkách, využívala se víceméně jen hrubá makromechanika a o strukturálních vlastnostech hmoty v atomárním měřítku nikdo nic ani netušil. V té době tedy byla hrubá neopatrnost vybudovat loď rozměrů a parametrů Titaniku a navíc slepě věřit v její nepotopitelnost a zbytečně podstupovat rizika. My jsme si vzali z té staré události ponaučení, postavili jsme loď na základě nejnovějších technologií a nejpřísnější bezpečnostní předpisy jsme několikanásobně přitvrdili, než jsme je aplikovali na "Nový Titanic". Rozhodně zde je dostatek záchranných modulů, dostatek prostoru a na nejvýkonnějších počítačích dnešní doby jsme po řadu let nepřetržitě simulovali všechny možné katastrofy a nebezpečné situace."

O něco dále jsem se v příručce dozvěděl že " ... mezi nejvýznamnější vynálezy z uplynulého "století vědy a informací", které našly na Titaniku uplatnění stojí za zmínku zejména štít tvořený silovým polem, schopný i při maximální rychlosti Titaniku, tedy třetině rychlosti světla, vychýlit mimo dráhu lodě meteory do velikosti deset metrů. Takto velké meteory jsou však velmi vzácné, bývají zmapované a objeví-li se nový, je lodním superpočítačem zaměřen natolik v předstihu, že s velkou rezervou stačí korigovat kurs lodě tak, aby nedošlo ke kolizi ... "

a nebo " ... nehledě na všechna opatření, která prakticky zabraňují nehodě, jsou na Titaniku všechny důležité systémy dvakrát, takže v případě zničení dvou je celá loď plně funkční ... ".

Velkou pozornost jsem věnoval také kapitole o vybavení pro pohodlí a pobavení cestujících, s mnoha ukázkami přepychových sálů, bazénů, golfového hřiště, tenisu, squashe a personálního VR zařízení v každé kajutě. Titanic je mimo jiné první lodí, ve které jsou plně nasazeny gravitonové panely, které nejen generují pozemskou gravitaci, ale při akceleraci a brzdění kompenzují přetížení až do maximálních 5G. V praxi to znamená, že se všechny manévry lodě uvnitř projeví nanejvýš mírnými vibracemi.

Průvodce byl zakončen vzletnou větou "Pojďte s námi konečně smýt krev ze jména Titanic a změnit jej ze symbolu katastrofy na symbol pokroku" vyvedenou v zářivých duhových barvách a doprovázenou břeskným budovatelským pochodem.

Napadlo mě, že jsem se Vám ještě nepředstavil. Tak já jsem Petr. A je mi právě 32 let, čili jsem již před 6 lety završil povinné základní vzdělání a stejně jako naprostá většina pozemšťanů jsem se rozhodl starosti o obživu přenechat automatizovaným továrnám a plantážím, které už padesát let živí celé lidstvo, aniž by potřebovali pomoc lidské ruky. Neměl jsem ambice připojit se k vládnoucí třídě, která si hrála na to, že rozhoduje o osudech lidstva, ani k inteligenci, která si namlouvá, že může být nějak nápomocná počítačům ve vědeckých výzkumech. Né že bych byl spokojený s tím, jak to tady chodí, ale život bez práce je tak snadný...