Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Denny Newman

Tři pohádky pro Lucii

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Tři pohádky pro Lucii

Tři pohádky pro Lucii

Denny

Publikováno s laskavým svolením autora

Zdroj http://www.trefik.cz/moricvil/index.asp

Lucie byla má dívka. Byla krásná, byla chytrá a byla k nakousnutí. Taky se tvářila, že pokouše každého, kdo to zkusí. Je to už pár let, nějak se to tenkrát zvrtlo. Zdává se mi o ní dodnes, většinou na začátku léta, když to všude voní a kvete a bzučí a bůhvíco ještě. Lucie se mně pak zjevuje a zase mizí, povětšinou okamžitě, jak ji spatřím, jakoby říkala: dobře ti tak, měl sis mě víc vážit. Ba ne, Lucie, říkám si v duchu, třeba je to tak dobře, třeba je lepší o tobě jen snít a nevědět, co děláš. Možná jsi ztloustla a je z tebe hádavá ženská. Možná. Možná taky ne. Přízraky nestárnou a netloustnou. Obézní přízrak je k smíchu. Není už to pak přízrak, ale záhrobní kreatura a může se zjevovat maximálně opilému hajnému a dělat na něj bububu. Lucie je jako přízrak naopak přímo k zešílení i bez bububu. Jednou se zjevila na celou noc. Zápolil jsem se zápalkami nad připraveným ohništěm. Za zády šuměl les, před zády šuměla říčka Úhlava a někde hluboko v lese kojil kojot. Po stranách vonělo seno a zapadalo slunce. Kýč jako blázen. Nostalgie se krčila za stromem a mlsně si mnula ruce. A mlaskala blahem.

Kdo nerozdělá oheň jednou zápalkou, není zálesák, ale městská chudinka hodná zavržení - ozvalo se mně za zády. Lucie tam stála v ošuntělých džínách a sepraném svetru a škodolibě se smála. Štíhlá jako lasička, krásná jako portrét vyvedený sluncem.

Je vítr, je vlhko a škrtátko je porouchaný. Kde´s byla tak dlouho, Lucie ? Už jsem se bál, že mám halucinace. Lucie si projela rukou vlasy, pokrčila rameny a podívala se na hromádku dříví v ohništi. To rázem zaplálo jasným plamenem. Z toho jsem pochopil, že mám halucinace.

Měl jsi se ozvat, pravila.

Jak jsem se mohl ozvat ?

Třeba poslat dopis nebo zavolat. V dnešní uspěchané době též existují fax a e-mail. Například.

Přízraky přece nemají adresy, namítnul jsem už o poznání opatrněji. Lucie měla vždy železnou logiku. Taky jsem přiložil do ohně a spálil jsem si prst.

Ukaž, zavážu ti to, sehnula se ke mně a něžně mi zafačovala ukazováček kapesníkem. Jak teď budeš hrát na kytaru, to teda nevím. Ledy bys na jednu strunu vybrnkával jednoduché melodie.

Podceňuješ mě Lucie, jeden prst mě nemůže rozházet. Horší je to s kytarou.

Žes ji prodal, bídáku ?! zděsila se..

Kdo má muziku rád, nenechá se odradit detaily. Kup si novou, děla Lucie.

Jsi zhýralec a lascivní pozér, dostalo se mi zhodnocení.

Vyprávění první

* * *

Vyprávění druhé

- A ? -

* * *

Ale potěší to.

Jo.

Vyprávění třetí