Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Shigor Birdman

Třináctka - zrození

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Třináctka - zrození

Třináctka - zrození

Jiří "Shigor Birdman" Matyskiewicz

Publikováno s laskavým svolením autora

Zdroj http://www.shigor.mysteria.cz,

Tam také najdete další povídky a romány

"To je rozhodně zajímavá nabídka, to co pro tebe dneska mám, příteli. Jo, na to si vsaď. Do toho určitě půjdeš, na to tě znám dost dobře. No však uvidíš..."

Malý , pestře oblečený mužík doprovázel svoji řeč rozmáchlými gesty. Kdyby ho někdo držel za ruce, asi by měl problémy s mluvením. Teď je však rozhodně neměl. Povídal a povídal a na tváři měl neuvěřitelně dychtivý výraz. Seděl za stolkem v rohu jedné lepší městské krčmy, před sebou měl skleničku vína a přívalem své výmluvnost, která vlastně zatím nic neodhalila, zasypával svého společníka.

Druhý muž seděl naproti a bedlivě přejížděl pohledem okolí. Byl docela mladý, nemohlo mu být o moc víc než třicet, ale z jeho výrazu a několika dobře zhojených jizev na tváři se dalo předpokládat, že už ze světa něco zažil. Byl oblečený černě a právě se začínal černě i tvářit. Povídání jeho společníka už mu zřejmě začalo lézt na nervy. Nakonec nevydržel a přerušil druhého muže uprostřed líčení, jak skvělý tohleto bude kšeft.

"Tak už se konečně vymáčkni, Lojare. Sedíš tady a pořád mi vyprávíš, jak z toho budu nadšený, ale moje nadšení každým tvým slovem opadá. Takže o co vlastně jde?"

"Už jsem se k tomu dostával, příteli," zatvářil se Lojar ublíženě, jakoby mu někdo rozšlapal jeho oblíbenou hračku okovanými botami. "Je to opravdu velká věc..."

"Myslím, že jsem říkal k věci, Lojare."

"Dobrá, dobrá. Ehm, tak mě teď napadá..."

"Neboj se, můžeš mluvit. V tom rámusu, který tropí ta banda vydávající se hudebníky, nás nikdo jen tak neuslyší. A magicky..." Muž přivřel oči a přetřel palcem prsten na malíčku. "... magicky na nás taky nikdo napíchnutý není. Pokud tam budou nějaké choulostivé detaily, povíš mi je později. Teď mě zajímá jenom základ. Nemám zrovna potřebu někde něco vyvádět, rozhodně ne to, na co mě obvykle zkoušíš zverbovat. Vytrhl jsi mě od psaní, od cvičení a především od jedné profesionální masérky..."

"... kurvy, chtěl jsi říct," přerušil ho nápomocně Lojar.

"Masérky," zvýšil hlas druhý muž. "Prostě od věcí, které jsem dneska hodlal vykonat. A přitáhnul jsi mě sem a zatím jsi mi vůbec nic neřekl, jenom mlžíš, kecáš a vymýšlíš si. Takže už to ze sebe konečně vysyp, nebo půjdu domů..."

"...za kurvou. Ne promiň, za masérkou. Já vím. Vím, že práce tě nijak moc neláká, ale tohle by tě mohlo zajímat. Takže k věci," Lojar rychle řekl něco jiného, než plánoval. Výraz jeho společníka se mu vůbec nelíbil. "Chceš to stručně, máš to mít. Kult Nejsvětějšího tuctu, únos mladé šlechtičny, který vlastně není únos, odměna za navrácení šlechtičny, vysoká odměna bych měl dodat, zavázanost jistého vysoce postaveného muže a v neposlední řadě slavný archivní krystal, pokládaný za ztracený," vychrlil ze sebe Lojar, nejznámější a paradoxně nejpoctivější dohazovač, zprostředkovatel a překupník na míle daleko. Jeho společník, nechvalně proslulý muž s bohatou minulostí, známý pod jménem Stín, se zatvářil kysele.

"Lojare, ty a tvoje huba. Ale je to pořád lepší, než ty tvoje obsáhlé proslovy, ve kterých neříkáš vůbec nic. Ale dobrá. Teď mi řekni, proč by mě to mělo zajímat. Peněz mám dost a tohle navíc smrdí politikou. A já už s politikou nechci nic mít. Nic a nikdy. Stačilo mi."

Lojar znovu zatoužil zeptat se, jakýto problém měl jeho přítel s politikou. Fámy, které se mu donesly, byly příšerně nafouknuté, hned z nich cítil vypravěčský talent někoho sobě podobného. Ale moc dobře věděl, že by se stejně nic nedozvěděl. A tak se dal do vysvětlování, tak jednoduše, jak to jenom dokázal.

"Vím, že peníze ti toho moc neříkají, Vargane, což je poměrně nepochopitelná věc, alespoň pro mě. Vím, že zase tak moc jich nemáš. Ale i když tě peníze nezajímají... Odměna je zajímavá a hlavní klient má navíc konexe, mohl by ti sehnat nějaké zajímavé předměty a hlavně knihy, které tě tak fascinují. Politiky v tom není ani co by se do strachem sevřeného zadku vešlo. Jde spíš tak trochu o věc trochu filozofičtějšího směru, nebo možná religiózního, já se v tom moc nevyznám, no zkrátka o náboženství..."

Vargan, zasvěcenými zvaný Stín, si pohrdavě odfrknul. Náboženství přímo nesnášel. Na bohy vysloveně kašlal a jakékoli organizované uctívání mu připadalo odporné.

"Ale hlavně by tě měla zajímat ta poslední věc, o které jsem se zmínil..." Lojar vyčkával.

"Nějaký krystal," řekl nakonec otráveně Vargan. Škubnul nepatrně krčním svalstvem, zdálo se mu, že vidí něco podezřelého. Jenom paranoia, řekl si pro sebe. Zadíval se Lojarovi do očí a čekal, co se dozví. Lojar mu okamžitě vyhověl, dychtivý jako pejsek.

"Je to slavný krystal, o kterém jsi určitě slyšel, a o kterém by zpívali pouliční zpěváci, kdyby se zajímali o vědu! Je to krystal z Marelliánské knihovny!" oznámil šeptem, oči mu doslova zářily.

"Blbost," přecedil přes zuby Vargan. Byl si skoro jistý, že ho Lojar vodí za nos.

"Není to žádná blbost a ani jiné sprosté slovo, které bezpochyby hodláš dodat! Ano, krystal byl údajně zničený při požáru, stejně jako skoro celá knihovna, při slavném a velkém požáru. Všechny texty, většina z nich naprosté unikáty, skončila v plamenech, stejně jako jejich kopie na krystalu, který se roztříštil žárem. Alespoň tak se to tvrdí. Ale já vím ze spolehlivého zdroje, že krystal existuje."

"Neexistuje. Nebo je to padělek," prohlásil Vargan mnohem sebevědoměji, než se cítil. Kdyby to tak byla pravda...

***

"Něco málo," odvětil Vargan.

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***

***